УХВАЛА
10 червня 2026 року 
м. Київ
справа №420/18101/25
адміністративне провадження № К/990/16009/26 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Жука А.В.,
суддів: Білак М.В.,  Єресько Л.О., 
перевіривши касаційну скаргу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року у справі Nє420/18101/25
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
09 квітня 2026 року до касаційного суду надійшла скарга Головного управління Державної служби
України з надзвичайних ситуацій в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року.
Ухвалою Верховного Суду від 29 квітня 2026 року визнано неповажними причини пропуску строку на касаційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025
року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року; касаційну скаргу залишено без руху та надати скаржнику строк у десять днів з дня вручення копії цієї ухвали для усунення недоліків касаційної скарги шляхом подання до Суду:
- клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення із зазначенням поважних причин пропуску такого строку та поданням доказів їх поважності.
07 травня 2026 року до Верховного Суду від відповідача надійшла заява про поновлення строку на касаційне оскарження.
В обґрунтування такого клопотання відповідач, зокрема, зазначає, що посадова особа юридичної служби Головного управління - головний фахівець юридичного сектору Вадим Тихоненко, визначений відповідальним за здійснення представництва інтересів Головного управління в суді по даній справі (копія довіреності додається), вчасно не доповів про закінчення строку на касаційне оскарження, не вжив вчасно заходити щодо здійснення процесуальних дій для подання касаційної скарги та посилання на те, що територія Одеської міської територіальної громади включена до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії.
Оцінивши наведені скаржником обставини та обґрунтування причин пропуску строку, вирішуючи заяву скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження, Верховний Суд зазначає таке.
Верховний Суд, не ставлячи під сумнів важливості вчинених відповідачем дій, звертає увагу скаржника, що частиною першою, другою статті 44 КАС України встановлено, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.
Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Верховний Суд уважає за необхідне зазначити, що учасник справи як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством, для належного виконання процесуальних обов`язків.
Зазначений підхід щодо застосування положень статті 44 КАС України відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постановах від 18 січня 2023 року у справі Nє160/6211/21, від 14 лютого 2023 року у справі Nє240/462/22 та від 20 квітня 2023 року у справі Nє440/7433/21.
Установлення процесуальних строків процесуальним законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України процесуальних обов`язків. 
Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.
Підстави пропуску строку касаційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.
Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин.
Верховний Суд зауважує, що поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулася з касаційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.
Відповідно до статті 129 Конституції України та статей 2, 8 КАС України однією із засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Суд наголошує, що неналежна організація процесу щодо оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання касаційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними.
Щодо посилань скаржника на те, що суди повинні проявляти «розумну поблажливість» у питаннях строків в умовах воєнного стану, Суд зазначає.
Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб визначає Закон України "Про правовий режим воєнного стану", згідно з статтею 10 якого у період дії воєнного стану не можуть бути припинені повноваження Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, Національного банку України, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, судів, органів прокуратури, органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, розвідувальних органів та органів, підрозділи яких здійснюють контррозвідувальну діяльність.
Таким чином, в силу вимог закону, органи державної влади продовжують здійснювати свої повноваження в умовах воєнного стану.
Верховний Суд зауважує, що дійсно, введений в країні воєнний стан суттєво ускладнив (подекуди унеможливив) повноцінне функціонування, зокрема, органів державної влади (місцевого самоврядування). Між тим, сама по собі ця обставина, без належного її обґрунтування крізь призму неможливості ситуативного (в конкретних умовах) виконання процесуальних прав і обов`язків учасника справи, й підтвердження її належними й допустимими доказами, не може слугувати підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.
Отже, зазначені скаржником в заяві про поновлення строку на касаційне оскарження доводи не свідчать про об`єктивну неможливість звернутися відповідачу із цією касаційною скаргою без зайвих затримок та зволікань, а тому не можуть бути визнані судом поважною причиною пропуску строку, встановленого КАС України.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 333 КАС України, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження, визнані судом неповажними.
З огляду на викладене, зважаючи на те, що наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані судом неповажними, наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження.
Керуючись статтями 248, 329, 333 КАС України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
1. Визнати неповажними причини пропуску строку Головним управлінням Державної служби
України з надзвичайних ситуацій в Одеській області на касаційне оскарження Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року.
2. У задоволенні заяви Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області про поновлення строку на касаційне оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року у справі Nє420/18101/25 відмовити.
3. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління
Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 27 серпня 2025 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 27 лютого 2026 року у справі Nє420/18101/25.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді 	А.В. Жук М.В. Білак   Л.О. Єресько