Р І Ш Е Н Н Я 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2026 року 	справа № 580/3069/26 	
	м. Черкаси 	
Черкаський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Смілянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,
встановив:

ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 , позивачка) подала позов до Смілянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (далі – відповідач), в якому просить:
- визнати протиправною відмову Смілянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни до актового запису про народження № 449 від 15 вересня 1950 року, відносно ОСОБА_2 , а саме в частині зміни дати народження ОСОБА_2 з « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на « ІНФОРМАЦІЯ_2 »;
- зобов`язати Смілянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни до актового запису № 449 від 15 вересня 1950 року, складеного Смілянським бюро записів актів громадянського стану Київської області, а саме: змінити дату народження ОСОБА_2 з « ІНФОРМАЦІЯ_1 » на « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».
В обґрунтування позовних вимог представник позивачки зазначив, що всі документи позивачки свідчать про те, що вірною датою народження позивачки є саме ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивачка звернулась до відповідача із заявою про внесення змін до актового запису про своє народження, однак відповідач відмовив у внесенні змін.
Ухвалою від 31 березня 2026 року суддя Черкаського окружного адміністративного суду прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у адміністративній справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
13.04.2026 до суду надійшов письмовий відзив на адміністративний позов, у якому представниця відповідача просила у задоволенні позову відмовити повністю, зазначивши при цьому, що в актовому записі про народження № 449 від 15 вересня 1950 року, складеному відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), дата народження у відомостях про дитину зазначена « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Відповідач встановив, що актовий запис складений письмовим способом, російською мовою та немає підчисток, закреслень, перекручень. Має підпис посадової особи, яка його склала, та чіткий відтиск печатки установи, уповноваженої здійснювати державну реєстрації актів цивільного стану, має підпис заявника при державній реєстрації народження, якому 15 вересня 1950 року видавалось первинне свідоцтво про народження відносно ОСОБА_2 . Підтвердити дату народження позивача « ІНФОРМАЦІЯ_2 » немає можливості, оскільки медична документація за 1950 рік не збережена у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджено відповідним листом закладу охорони здоров`я. Звернула увагу, що у поданому позивачем свідоцтві про народження НОМЕР_1 від 15 вересня 1950 року, виданому відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відносно ОСОБА_2 , очевидне виправлення в даті народження (июня-июля). Враховуючи вище наведене, та підкресливши що у свідоцтві про народження, яке перебувало в користуванні у позивача, є наявні виправлення, можна зробити висновок, що правильна дата народження позивача « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що відповідає актовому запису про народження (в якому відсутні виправлення та чітко зазначена дата народження дитини), на підставі якого видане первинне свідоцтво.
Розгляд справи по суті відповідно до частини 3 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розпочато через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд зазначає таке.
Суд встановив, що ОСОБА_1 звернулася до Смілянського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України із заявою, в т.ч. про внесення змін до актового запису про своє народження № 449 від 15 вересня 1950 року, а саме: в частині зміни дати народження ОСОБА_2 з 24 липня 1950 року на 24 червня 1950 року.
За наслідками розгляду заяви позивачки відповідач склав висновок, у якому встановив, що в актовому записі про народження № 449 від 15 вересня 1950 року, складеному відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), дата народження у відомостях про дитину зазначена « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Підтвердити дату народження заявниці « ІНФОРМАЦІЯ_2 » немає можливості, оскільки медична документація за 1950 рік не збережена у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджено відповідним листом закладу охорони здоров`я. Зазначив, що у поданому свідоцтві про народження НОМЕР_1 від 15 вересня 1950 року, виданому відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відносно ОСОБА_2 , очевидне виправлення в даті народження (июня-июля) та відмовив у внесенні змін у частині дати народження. 
Відмову відповідача внести зміни до актового запису про народження в частині зміни дати народження позивачка вважає протиправною, а тому звернулася в суд з цим позовом.
Під час вирішення спору по суті суд зазначає, що відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 № 2398-VI (далі – Закон № 2398-VI), який також визначає засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану. 
Відповідно до статті 6 Закону № 2398-VI відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх. 
Стаття 9 Закону № 2398-VI передбачає, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. 
Внесення змін до актового запису цивільного стану регулюється статтею 22 Закону № 2398-VI, відповідно до якої внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку. Після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану. 
Внесення змін до записів актів цивільного стану регулюється також Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 (далі – Правила).
Так, пунктом 1.1 Правил визначено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіональних управлінь Міністерства юстиції України (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку. 
Пунктом 1.15 та пунктом 2.12 вищевказаних Правил встановлено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку. На підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку мають бути чітко вказані причини відмови та зазначено про можливість її оскарження в судовому порядку. 
Відповідно до п. 1.7 розділу І Правил № 96/5 зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. 
Пункти 2.5, 2.6 Порядку № 96/5 визначають, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається, зокрема, особою, щодо якої складено актовий запис. Разом із заявою про внесення змін до актового запису цивільного стану заявником подаються: свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, у яких зазначені неправильні, неповні відомості або відомості, які підлягають зміні; інші документи, необхідні для розгляду заяви та вирішення питання по суті. 
Згідно з п. 2.12 розділу ІІ Правил № 96/5 на підставі зібраних документів та за наслідками перевірки відділ державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичне представництво чи консульська установа України складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису (або декількох актових записів) цивільного стану або про відмову в цьому за формою, наведеною в додатку 2.
Суд зауважує, що предметом спору щодо відмови органу державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису цивільного стану за заявою особи є власне рішення, дії чи бездіяльність відповідного органу, а не наявність в особи особистого немайнового права.
Під час розгляду справ, пов`язаних з відмовою органу державної реєстрації актів цивільного стану неприпустимим є вихід адміністративного суду за межі публічно-правових аспектів справи і встановлення юридичних фактів, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану. Суд не уповноважений встановлювати достовірність обставин, засвідчених поданими документами, чи іншим способом встановлювати юридичні факти; такі справи належать до цивільної юрисдикції і вирішуються, зокрема, у порядку окремого провадження.
Велика Палата Верховного Суду, а також Верховний Суд у своїх постановах неодноразово вказували, що суди за правилами цивільного судочинства повинні встановлювати обставини, що підтверджують або спростовують факт народження особи, та залежно від установлених обставин вирішувати питання про неправильність актового запису і зобов`язання відповідача внести зміни до цього запису.
У справах про оскарження відмови внести за заявою особи зміни до актового запису цивільного стану суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема перевіряє, чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду в таких справах полягає насамперед у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом реєстрації актів цивільного стану відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не має права виходити за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають значення для внесення змін до актових записів цивільного стану.
Така позиція суду відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 21 березня 2024 року у справі № 420/10986/21.
Отже, у межах цього спору адміністративний суд перевіряє виключно додержання відповідачем процедури розгляду та обставини обґрунтованості спірного рішення.
Перевіряючи зазначені обставини, суд врахував, що за наслідками розгляду заяви позивачки відповідач склав висновок у якому встановив, що в актовому записі про народження № 449 від 15 вересня 1950 року, складеному відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), дата народження у відомостях про дитину зазначена « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Підтвердити дату народження заявниці « ІНФОРМАЦІЯ_2 » немає можливості, оскільки медична документація за 1950 рік не збережена у зв`язку із закінченням терміну зберігання, що підтверджено відповідним листом закладу охорони здоров`я. Зазначив, що у поданому свідоцтві про народження НОМЕР_1 від 15 вересня 1950 року, виданому відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відносно ОСОБА_2 , очевидне виправлення в даті народження (июня-июля) та відмовив у внесенні змін у частині дати народження. 
Крім того, суд встановив, що відповідач до відзиву на позов надав запис акта про народження № 449 від 15 вересня 1950 року, відповідно до якого дата народження у відомостях про дитину – ОСОБА_2 зазначена « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».
Суд врахував, що актовий запис складений письмовим способом, російською мовою, немає виправлень, скріплений підписом посадової особи та засвідчений відтиском печатки установи, уповноваженої здійснювати державну реєстрації актів цивільного стану, у зв`язку із чим не викликає у суду сумнівів у його достовірності.
Суд також врахував, що відповідач з метою перевірки відомостей про народження позивачки додатковими документами, звернулась до КНП «Смілянська міська лікарня», які підтвердити не вдалося у зв`язку із завершенням 50 річного терміну зберігання книги обліку пологів (форма № 010/о), що підтверджується листом КНП «Смілянська міська лікарня» від 13.01.2026 № 01-11/44.
За таких обставин суд доходить висновку, що відповідач обґрунтовано відмовив у внесенні змін до актового запису про народження позивачки, оскільки наявні у розпорядженні відповідача первинні документи не підтвердили відомості зазначені позивачкою. Крім того, звернувшись до КНП «Смілянська міська лікарня» за додатковим підтвердженням, відповідач, на переконання суду, вчинив достатні дії для перевірки наявних відомостей.
Покликання представника позивача на те, що приймаючи спірне рішення, відповідач послався виключно на відсутність у позивача відповідних документів та не надав оцінки усім іншим документам у їх сукупності, суд відхиляє, оскільки відповідач прийняв рішення з покликанням на наявні у його розпорядженні первинні документи та звернувшись до КНП «Смілянська міська лікарня», сприяв позивачці у отриманні додаткових підтверджуючих документів. У свою чергу, відомості свідоцтва про шлюб, комсомольський квиток, атестат, паспорт не можуть слугувати належними доказами для підтвердження дати народження у спірних правовідносинах, оскільки відомості у них заповнюються на підставі відомостей свідоцтва про народження.
Підсумовуючи викладене, варто зазначити, що у ході розгляду справи суд не встановив суттєвих обставин порушення процедури, що слугували б самостійними та достатніми підставами для визнання спірної відмови протиправною.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову належить відмовити.
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.
Згідно із статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Зважаючи на те, що позовні вимоги позивачки не підлягають задоволенню, то підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 – 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.
Учасники справи:
1) позивач – ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );
2) відповідач – Смілянський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Черкаському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (20701, Черкаська обл., Черкаський р-н, м. Сміла, вул. В`ячеслава Чорновола, 24, код ЄДРПОУ 04060950).
Рішення складене у повному обсязі та підписане 01.06.2026.

Суддя 	Василь ГАВРИЛЮК