Справа №: 398/8345/25	

провадження №: 2/398/1513/26
РІШЕННЯ
Іменем України 

"18" травня 2026 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Молонової Ю.В., при секретарі судового засідання Борозні Л.М., за участю відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Дьорка А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Олександрія цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
30.12.2025 ТОВ «Юніт Капітал» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.01.2025 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та відповідачем було укладено кредитний договір №167748 на суму 9334 грн. 16.04.2025 первісний кредитор та позивач уклали Договір факторингу №16042025. Відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 10665,56 грн., яка складається з: 7041,48 грн. – заборгованість по кредиту; 2824,08 грн. – заборгованість по відсоткам; 400 грн. – заборгованість по комісії; 400 грн. – заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штраф). У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором, а також судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн.
Ухвалою судді від 04.03.2026 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
01.05.2026 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому звертає увагу, що за договором факторингу №16042025 від 16.04.2025 позивач набув право грошової вимоги до ОСОБА_1 , а відповідачем у справі №398/8345/25 є ОСОБА_1 . Тобто, це різні особи, хоча зі схожими іменами. Відповідно до закону ім`я відповідача у справі №398/8345/25 є ОСОБА_1 , що підтверджується його паспортом громадянина України, копія якого знаходиться в матеріалах справи. Також позивач надав до суду лише копії договору факторингу та кредитного договору. Відсутність оригіналів споживчого кредитного договору № 167748 від 21.01.2025 та договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 свідчить про відсутність у позивача права вимоги за споживчим кредитним договором № 167748 від 21.01.2025. Судові витрати є завищеними і відповідач повинен бути звільнений від їх сплати або ці судові витрати повинні бути зменшені. У зв`язку з чим просить у задоволені позову відмовити. Також подав клопотання про звільнення від судових витрат, де зазначає, що ОСОБА_1 є особою, якій встановлено ІІІ групу інвалідності безстроково, має численні хвороби. ОСОБА_1 в 2025р. отримав дохід в сумі 14569,48 грн, з яких утримано податку на доходи фізичних осіб – 2622,50 грн та військового збору - 728,48 грн. Тобто, дохід який відповідач мав можливість витратити на себе та свою сім`ю становить 11218,50 грн. На 2026 рік встановлено такий прожитковий мінімум для непрацездатних осіб — 2595 грн. Таким чином, дохід ОСОБА_1 є меншим в 2,78 разів від прожиткового мінімуму, адже на місяць припадає лише 934,87 грн. Це свідчить, що матеріальний стан відповідача є вкрай незадовільним.
04.05.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому він зазначає, що без верифікації, без здійснення входу на сайт товариства, отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення кредитний договір між Первісним кредитором та Відповідачем вважався б неукладеним. Електронний підпис одноразовий ідентифікатор 53a921e8 відправлено на номер телефону 0688566809 Відповідача та введено ним 21.01.2025 о 12:55:17 підтверджується на кожній сторінці індивідуальної частини. Позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином. У зв`язку з чим просить позов задовольнити. Також подав заперечення на клопотання про витребування, де звертає увагу, що представник позивача не подав таке клопотання разом з відзивом. Крім цього зазначає, що необхідно відрізняти примірник електронного документа, який є оригіналом, від електронної копії. У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або у разі його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожен електронний примірник вважається оригіналом електронного документа (ч. 2 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»). У зв`язку з чим просить клопотання залишити без задоволення.
07.05.2026 від представника відповідача надійшли заперечення (на відповідь на відзив), де він зазначає, що крім того, споживчий кредитний договір № 167748 від 21.01.2025 належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (надавача фінансових послуг – суб`єкта господарювання), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. У в`язку з чим просить у задоволені позову відмовити.
08.05.2026 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, в яких він звертає увагу, що первісний кредитор та Позивач при складанні всіх документів посилались на ті відомості, що відповідач зазначив сам при укладанні кредитного договору. Однак, у кредитному договорі містяться інші ідентифікаційні дані, зокрема реєстраційний номер облікової картки платника податків, який є унікальним і дозволяє однозначно встановити особу. 
Представник позивача у судове засідання не з`явився. В позовній заяві просить розгляд справи проводити без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позовних вимог заперечували з підстав, зазначених у відзиві та запереченнях, просили відмовити у їх задоволенні.
Відповідно до ч. 1 ст. 247 ЦПК України здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов до наступного висновку.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини.
Судом встановлено, що 12.01.2025 ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , подав в електронному вигляді до ТОВ «ФК «Кредіплюс» заяву на видачу кредиту №100738356, на підставі якої сторони уклали Договір про споживчий кредит №167748 від 21.01.2025, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 9334 грн.
Крім цього, 21.01.2025 ОСОБА_1 електронним підписом підтвердив ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту.
Згідно картки обліку виконання договору: 167748, позикодавцем нарахована заборгованість ОСОБА_1 у розмірі 10665,56 грн.
Згідно з копією договору факторингу №16042025 від 16.04.2025, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредіплюс» відступає, а Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» набуває права грошової вимоги, зокрема і до Кредитного договору №16042025, укладеного з ОСОБА_1 .
З руху коштів по картці від 22.03.2026 вбачається, що ОСОБА_1 21.01.2025 на картковий рахунок НОМЕР_3 було зараховано 7000 грн.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.
Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).
Водночас, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення.
Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом, наприклад, у постановах від 12 січня 2021 у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України, суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин.
Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.
За статтями 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк).
Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, що передбачено ч. 1 ст. 625 ЦК України.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Отже, заявка на видачу кредиту заповнюється особою, яка звертається з метою отримання кредиту та містить інформацію, введену особисто позичальником. Таким чином, заявка на видачу кредиту №100738356 подана відповідачем, що підтверджується копією паспорта позичальника серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , які видані на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що збігається з інформацією, внесеною у заяву на видачу кредиту.
Враховуючи викладене судом встановлено, що кредитний договір №167748 було укладено ОСОБА_1 .
Щодо нарахування штрафу суд зазначає, що п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 
Таким чином, фінансова установа не мала права нараховувати штраф за прострочення сплати кредитної заборгованості.
Крім цього, суд звертає увагу, що ТОВ «ФК «Кредіплюс» надав відповідачу кредит на власні потреби, тобто у формі споживчого кредиту.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 зроблено висновок про те, що банк не міг стягувати плату за управління кредитом, адже такі дії не є банківською послугою, яку замовив позичальник.
Враховуючи те, що кредит надавався відповідачу на споживчі потреби, а позикодавець не мав права встановлювати плату за дії, які вчиняє на власну користь, адже отримує прибуток у вигляді відсотків за користування кредитними коштами, то така умова договору є нікчемною та не потребує визнання недійсною. Тому позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 комісії є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.
На підставі наведеного, суд вважає встановленим факт порушення відповідачем умов договору кредиту, заборгованість в сумі 9865,56 грн., яка складається з: 7041,48 грн. – заборгованість по кредиту; 2824,08 грн. – заборгованість по відсоткам, доведеною, та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У відповідності до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Водночас, в силу вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем додано: Договір надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 укладеного ТОВ «Юніт Капітал» з Адвокатським бюро «Соломко та партнери»; Додаткова Угода № 25771367591 від 11.09.2025; Акт прийому-передачі наданих послуг від 25.11.2025, яким встановлено: складання позовної заяви 2 год. на суму 5000 грн., вивчення матеріалів справи 2 год. на суму 1000 грн., підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації 1 год. на суму 500 грн., складання клопотання про витребування доказів 1 год. на суму 500 грн.
Однак, суд вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є завищеним.
У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
З урахуванням переліку наданих послуг адвокатом, виходячи з принципів розумності та справедливості, суд вважає необхідним зменшити понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу до 5000 грн. При прийнятті такого рішення судом також враховані вимоги ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України, складність вказаної справи, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, відсутність судових засідань за участю представника позивача, що може призвести до неправомірного збагачення позивача за рахунок відповідача.
Враховуючи часткове задоволення позовну, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору відповідно до розміру задоволених позовних вимог 2327,93 грн. (96,10% від 2422,40 грн.) та витрати на правову допомогу в розмірі 4805 грн. (96,10% від 5000 грн.).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 133, 141, 263-265 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (код ЄДРПОУ 43541163, адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333) заборгованість за Кредитним договором № 167748 від 21.01.2025 на загальну суму 9865 (дев`ять тисяч вісімсот шістдесят п`ять) гривень 56 коп., яка складається з: 7041,48 грн. – заборгованість по кредиту; 2824,08 грн. – заборгованість по відсоткам.
В решті позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (код ЄДРПОУ 43541163, адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2327 (дві тисячі триста двадцять сім) грн. 93 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 4805 (чотири тисячі вісімсот п`ять) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Ю.В. Молонова