ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/648/26 Справа № 175/18186/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Дараган Л. В. Суддя у 2-й інстанції - Сєдих А. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 квітня 2026 року м.Кривий Ріг

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду Сєдих А.В., за участю секретаря судового засідання Ворони Б.А., захисника особи, яка притягається до адміністративної відповідальності Берзінь С.Л. розглянувши апеляційну скаргу Берзінь С.Л. який діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2025 року, щодо
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,
якого визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення,-

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови 20 вересня 2025 року, приблизно об 11 годині 40 хвилин, ОСОБА_1 , знаходячись у приміщенні кіоску № 688 на території Краматорського ринку, розташованого за адресою: Донецька область м. Краматорськ, вул. Паркова, 81, здійснював торгівлю алкогольними напоями – горілкою та пивом, за ціною 250 гривень 00 копійок, на території, забороненій законом.
Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 6800 гривень на користь держави з конфіскацією предметів торгівлі 2 банок пива «Старопрамен», 4 банок пива «Чернігівське», 1 пляшки горілки «Прайм», 2 пляшок горілки «Старольвівська», які знаходяться на зберіганні згідно з квитанцією № 447, на користь держави, а інші вилучені алкогольні напої, що знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів повернути ОСОБА_1 . Стягнуто на користь держави судовий збір в розмірі 605 гривень 60 копійок.
З таким судовим рішенням не погодився захисник Берзінь С.Л. який діє в інтересах ОСОБА_1 та оскаржив в апеляційному порядку.
У апеляційній скарзі апелянти просить оскаржувану постанову суду скасувати та закрити провадження у справі. На обґрунтування апеляційних вимог вказує, що постанова суду першої інстанції є необґрунтованою та ухвалена з порушенням вимог закону, оскільки обставини справи з`ясовані неповно, а висновки суду не відповідають фактичним даним. Зазначає, що вина ОСОБА_1 не доведена, а сам він її не визнає. Вказує, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази факту здійснення продажу алкогольних напоїв саме ОСОБА_1 , зокрема відсутні відеофіксація, вилучення товару чи коштів у нього. Зазначає, що вилучення алкоголю відбулося у іншої особи, а не під час продажу, а також наголошує, що інших доказів, окрім показань одного свідка, не надано. Вважає, що зберігання алкоголю для власних потреб не заборонене. Вказує, що письмові пояснення свідка є недопустимими доказами, оскільки свідок не допитувався у судовому засіданні. Зазначає, що обов`язок збору доказів покладається на сторону обвинувачення, а суд не має виконувати такі функції. Вважає, що покладення в основу рішення недопитаних свідчень є неправомірним. Вважає, що суд неправильно застосував норми щодо призначення адміністративного стягнення, оскільки штраф визначено без зазначення кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Зазначає, що це є порушенням процедури призначення стягнення. Вказує, що в матеріалах справи відсутні достатні, належні та допустимі докази вчинення правопорушення, а висновки суду про доведеність вини є безпідставними. Зазначає, що не встановлено події та складу адміністративного правопорушення.
Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Клопотань про відкладення розгляду справи, до суду не надходили.
Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Частиною 3 статті 156 КУпАП встановлено відповідальність за торгівлю пивом, крім безалкогольного, алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння з рук, з лотків, у приміщеннях або на територіях, заборонених законом.
Аналізуючи положення ч. 3 ст. 156 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку, що ця норма закону носить бланкетний характер і передбачає відповідальність за вчинення окремих незаконних діянь, які врегульовані законом або іншим нормативним актом, яким встановлено відповідну заборону.
Згідно з наказом командувача Оперативно-стратегічного угруповання військ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 09 липня 2022 року № 16од, заборонено з 11 липня 2022 року на території Донецької області на період дії правового режиму воєнного стану торгівлю алкогольними напоями та речовинами, виробленими на спиртовій основі, за винятком лікарських засобів, дозволених до застосування та включених до Державного реєстру лікарських засобів, та дезінфекційних засобів.
Таким чином, для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 156 КУпАП необхідно встановити факт здійснення ним торгівлі алкогольними напоями на території, де така торгівля була заборонена.
На думку апеляційного суду, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, підтверджується сукупністю належних та допустимих доказів, досліджених під час апеляційного розгляду.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 842038 від 20.09.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 20 вересня 2025 року приблизно об 11 годині 40 хвилин у приміщенні кіоску № 688 на території Краматорського ринку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Паркова, 81, здійснив продаж двох банок пива «Старопрамен» об`ємом 0,48 л та однієї пляшки горілки «Prime» об`ємом 0,5 л на загальну суму 250 гривень громадянці ОСОБА_2 .
Згідно з письмовими поясненнями ОСОБА_2 , 20 вересня 2025 року приблизно об 11 годині 40 хвилин вона у приміщенні кіоску № 688 на території Краматорського ринку у чоловіка на ім`я ОСОБА_3 придбала дві банки пива «Старопрамен» і пляшку горілки «Прайм», за що сплатила загальну суму 250 гривень.
Відповідно до протоколу огляду від 20 вересня 2025 року та доданих до нього фотокарток, у ОСОБА_2 у білому пакеті було виявлено і вилучено дві банки пива «Старопрамен» і пляшку горілки «Прайм», тобто саме ту алкогольну продукцію, щодо якої у протоколі про адміністративне правопорушення зазначено як предмет продажу.
Крім того, згідно з протоколом огляду від 20 вересня 2025 року та доданими до нього фотокартками, у приміщенні кіоску № 688 на території Краматорського ринку було виявлено та вилучено інші алкогольні напої, а саме 4 банки пива «Чернігівське», 7 банок слабоалкогольного напою «Рево», 2 пляшки горілки «Старольвівська», 1 пляшка коньяку «Азнаурі».
Також матеріали справи містять рапорт, наказ, протоколи огляду, фотознімки, письмові пояснення, розписку та квитанцію, які в сукупності підтверджують обставини вчинення правопорушення.
Зазначені докази є належними та допустимими в розумінні ст. 251 КУпАП, а з огляду на їх взаємну узгодженість достатніми для встановлення факту продажу ОСОБА_1 алкогольних напоїв у місці, де така торгівля була заборонена.
Доводи апеляційної скарги про те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази продажу алкогольних напоїв саме ОСОБА_1 , є необґрунтованими та безпідставними.
Апеляційним судом встановлено, що факт продажу підтверджується не лише протоколом про адміністративне правопорушення, а й письмовими поясненнями ОСОБА_2 , протоколом огляду речей, фотокартками, вилученою алкогольною продукцією, рапортом, розпискою та квитанцією. При цьому пояснення ОСОБА_2 щодо придбання алкогольних напоїв у чоловіка на ім`я ОСОБА_3 у кіоску № 688 узгоджуються з даними протоколу про адміністративне правопорушення та протоколом огляду вилучених у неї речей.
Те, що алкогольні напої, які були предметом продажу, вилучено у ОСОБА_2 вже після їх придбання, а не безпосередньо у ОСОБА_1 , не спростовує факту реалізації цих алкогольних напоїв. Навпаки, вилучення у ОСОБА_2 саме двох банок пива «Старопрамен» та пляшки горілки «Прайм» узгоджується з її поясненнями про придбання цих товарів та з даними протоколу про адміністративне правопорушення.
Доводи апелянта про те, що грошові кошти за реалізацію алкогольних напоїв у ОСОБА_1 не вилучались, також не спростовують висновків про його винуватість. Відсутність вилученої виручки не свідчить про відсутність події правопорушення, оскільки факт торгівлі підтверджується іншими доказами.
Доводи про відсутність відеозапису факту продажу також є безпідставними. Вимоги закону не передбачають обов`язкового підтвердження правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП, виключно відеозаписом. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами у справі можуть бути будь-які фактичні дані, у тому числі протокол про адміністративне правопорушення, пояснення свідків, протоколи вилучення речей, фотознімки та інші документи. У цій справі такі докази наявні, є послідовними та взаємно узгодженими.
Посилання апелянта на те, що у протоколі зазначено лише одного свідка, також не впливає на законність постанови. Закон не встановлює мінімальної кількості свідків, без якої факт адміністративного правопорушення не може бути встановлений. Пояснення одного свідка можуть бути враховані судом, якщо вони є послідовними, узгоджуються з іншими матеріалами справи та не спростовані належними доказами. У цій справі пояснення ОСОБА_2 підтверджуються протоколом огляду, фотокартками, вилученими алкогольними напоями та іншими матеріалами справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що вилучені у кіоску алкогольні напої частково відрізняються від алкогольних напоїв, вилучених у ОСОБА_2 , не спростовують факту продажу. Предметом безпосереднього продажу були дві банки пива «Старопрамен» та пляшка горілки «Прайм», які вилучено саме у ОСОБА_2 після придбання. Наявність у кіоску також інших алкогольних напоїв підтверджує факт зберігання алкогольної продукції у місці торгівлі, однак суд першої інстанції обґрунтовано відокремив предмети торгівлі від іншої вилученої алкогольної продукції, повернувши ту продукцію, щодо якої відсутні дані про її реалізацію.
Твердження апелянта про те, що алкогольні напої зберігались ОСОБА_1 для власних потреб, є необґрунтованими. Апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 інкриміновано не саме зберігання алкогольних напоїв, а їх продаж у місці, де торгівля алкогольними напоями була заборонена. Тому посилання на те, що саме по собі зберігання алкоголю для власних потреб не заборонене, не спростовує встановлених обставин продажу алкогольних напоїв ОСОБА_2 .
Не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги про недопустимість письмових пояснень ОСОБА_2 лише з тієї підстави, що вона не була допитана у судовому засіданні, оскільки допит свідків є правом, а не обов`язком суду. Судом першої інстанції була досліджена та оцінена сукупність наявних доказів, яка стала достатньою для висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП.
Посилання апелянта на окремі судові рішення в інших справах не спростовує висновків апеляційного суду, оскільки кожна справа вирішується з урахуванням конкретних фактичних обставин та наявної у ній сукупності доказів.
Доводи апеляційної скарги про неправильне призначення адміністративного стягнення через незазначення у постанові кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є необґрунтованими.
Санкція ч. 3 ст. 156 КУпАП передбачає накладення штрафу від чотирьохсот до восьмисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з конфіскацією предметів торгівлі та виручки, одержаної від продажу предметів торгівлі.
Суд першої інстанції призначив ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 6800 гривень, що відповідає мінімальному розміру штрафу, передбаченому санкцією ч. 3 ст. 156 КУпАП, тобто 400 неоподатковуваним мінімумам доходів громадян по 17 гривень. Отже, штраф визначено у межах санкції статті, а його грошовий розмір є законним і зрозумілим.
Незазначення окремо у резолютивній частині постанови кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за умови правильного визначення грошового розміру штрафу не є істотним порушенням вимог КУпАП та не тягне скасування постанови, оскільки не вплинуло на правильність вирішення справи та не погіршило становище особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Щодо призначеного стягнення, апеляційний суд вважає, що воно визначено з дотриманням вимог ст. 33 КУпАП, з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеня його вини, майнового стану та інших обставин справи, у межах санкції ч. 3 ст. 156 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про відсутність події і складу адміністративного правопорушення є безпідставними. Апеляційним судом встановлено, що 20 вересня 2025 року приблизно об 11 годині 40 хвилин ОСОБА_1 , знаходячись у приміщенні кіоску № 688 на території Краматорського ринку, розташованого за адресою: Донецька область, м. Краматорськ, вул. Паркова, 81, здійснив продаж ОСОБА_2 алкогольних напоїв — двох банок пива «Старопрамен» та пляшки горілки «Прайм» на загальну суму 250 гривень, на території, де така торгівля була заборонена.
Вказані обставини підтверджуються сукупністю доказів, які є належними, допустимими та достатніми для висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП.
Пояснення ОСОБА_1 про те, що він алкогольні напої не продавав, а зберігав їх для власного вживання, апеляційний суд оцінює критично, оскільки вони спростовуються сукупністю матеріалів справи та не підтверджені належними доказами.
Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, надав належну оцінку доказам та дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 156 КУпАП.
Доводи, зазначені захисником Берзінем С.Л. в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, є необґрунтованими та безпідставними, а тому підстав для скасування або зміни постанови суду першої інстанції не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Берзінь С.Л. залишити без задоволення.
Постанову судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2025 року, у справі про адміністративне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 156 КУпАП, щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя