441/996/26 2/441/914/2026	

Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и

29.05.2026 Городоцький районний суд Львівської області в складі:
головуючого – Ференц О.І.
за участю секретаря судових засідань – Пеленської Х.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городок Львівської області за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Городоцької міської ради Львівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування та як на майно колгоспного двору
В С Т А Н О В И В:

29.04.2026 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що домоволодіння АДРЕСА_1 відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був їхній батько - ОСОБА_3 , а членами, окрім них, була також їх мама – ОСОБА_4 , та брат – ОСОБА_5 . Відтак кожному з них належало по 1/5 частині майна цього колгоспного двору. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцями його частки стали батьки – ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , успадкувавши по 1/10 частині належної ОСОБА_6 частки у майні колгоспного двору. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , спадкова справа після її смерті не заводилася. Оскільки їхній батько та ОСОБА_1 проживали разом із спадкодавцем на час її смерті, вони вважаються такими, що спадщину прийняли. Відтак батько набув у власність належну матері 3/20 частини майна колгоспного двору, ставши власником 9/20 частин такого (1/5 належала йому як члену колгоспного двору, 1/10 він успадкував після смерті сина і 3/20 успадкував після смерті дружини), а ОСОБА_1 став власником 7/20 частин майна цього колгоспного двору (1/5 належала йому як члену колгоспного двору, 3/20 успадкував після смерті мами). ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадщину після його смерті прийняв лише ОСОБА_1 , звернувшись своєчасно до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак вони позбавлені можливості оформити свої права власності на належні їм частки у будинку через особливий правовий статус нерухомого майна. 
З огляду на наведені обставини просили суд ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_1 право спільної часткової власності на 4/5 частини житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами на АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та як на частку у майні колгоспного двору, за ОСОБА_2 визнати право спільної часткової власності на 1/5 частину цього ж домоволодіння як на частку у майні колгоспного двору. 
Сторони в судове засідання не з`явилися, від представника позивачів надійшло клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують, від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог.
У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, з дотриманням вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, беручи до уваги визнання позову представником відповідача, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є синами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.9, 12). 
Згідно Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок АДРЕСА_2 від 15.03.1990 року житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами на АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 (а.с.15). Довідкою виконкому Городоцької міської ради Львівської області № 446 від 01.09.2025 року підтверджується, що у період з 01.04.1988 року до 15.04.1991 року членами колгоспного двору в АДРЕСА_1 були ОСОБА_3 , 1934 р.н., ОСОБА_4 , 1943 р.н., ОСОБА_5 , 1963 р.н., ОСОБА_2 , 1964 р.н., та ОСОБА_1 , 1967 р.н. (а.с.16). Вказана інформація підтверджується також даними погосподарських книг по с. Родатичі Городоцького району за 1986-1990 роки (а.с.19-20).
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно довідки виконкому Городоцької міської ради Львівської області № 117 від 28.04.2026 року станом на день його смерті разом із ним проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.29).
ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Родатичі Городоцького району Львівської області (а.с.21). Спадкова справа після її смерті не заводилася (а.с.23-24). Згідно довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 118 від 01.04.2026 року ОСОБА_4 до дня смерті постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 , разом з нею були зареєстровані її чоловік ОСОБА_3 , син ОСОБА_1 , онука (а.с.22).
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Родатичі Львівського району Львівської області (а.с.25). Згідно довідки виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області № 203 від 13.05.2025 року ОСОБА_3 до дня смерті постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , разом з ним на день його смерті був зареєстрований та проживав його син ОСОБА_1 (а.с.26). Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом серії НКМ № 336844 від 17.04.2026 року ОСОБА_1 успадкував належну батькові земельну ділянку площею 0.2336 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.27). 
Листом № 126/02-14 від 17.04.2026 державний нотаріус Городоцької державної нотаріальної контори Львівської області Шаравара В.В. відмовила ОСОБА_1 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 з огляду на віднесення майна до майна колгоспного двору (а.с.28). 
Згідно технічного паспорта на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями і спорудами на АДРЕСА_1 , виготовленого станом на 05.11.2025, такий 1965 року забудови (а.с. 30-40).
Згідно п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України положення зазначеного кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Оскільки правовідносини виникли до набрання новим Кодексом чинності, слід застосовувати до них положення ЦК України в редакції 1963 року.
У відповідності до ч.2 ст.9 Закону СРСР «Про власність в СРСР», який набрав чинності 01.07.1990, майно селянського господарства належить його членам на праві загальної спільної власності, якщо інше не передбачено законодавчими актами союзної і автономної республіки.
Пунктом 4 Постанови Верховної Ради УРСР від 26.03.1991 № 885-12 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» (що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що правила, які містяться в Законі УРСР «Про власність» і були передбачені Законом СРСР «Про власність СРСР», застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР, тобто з 1 липня 1990.
Як роз`яснив Пленум ВСУ в п. 6 постанови від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) – положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двору визначається виходячи із рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних у відповідності до ст.123 ЦК УРСР. Згідно зі ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. 
У підпункті г) пункту 6 постанови ПВСУ від 22 грудня 1995 № 20 роз`яснено, що загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.
При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.
Таким чином, оскільки ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 померли після припинення колгоспного двору, їхні частки увійшли в склад спадкового майна згідно правил спадкування, які діяли на час відкриття спадщини кожного з них.
Судом встановлено, що членами спірного колгоспного двору, які мали право на частку у його майні, станом на 15.04.1991 були батьки позивачів, їхній брат та самі позивачі. Таким чином кожен із них як член колгоспного двору набув права на його частку в розмірі по 1/5 частині. 
Оскільки ОСОБА_5 помер у 1995 році, до відносин спадкування після його смерті слід застосовувати положення ЦК 1963 року.
Згідно ст.524 ЦК України в редакції 1963р., яка діяла на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , спадкоємство здійснюється за законом та за заповітом.
Згідно ст.549 ЦК України в редакції 1963р. визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. 
Таким чином, оскільки батьки ОСОБА_5 як спадкоємці першої черги спадкування за законом його майна постійно проживали з сином на час його смерті, вони вважаються такими, що спадщину прийняли в порядку ст.549 ЦК України в ред.1963. Таким чином після смерті ОСОБА_5 . ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стали власниками по 3/10 частки у майні колгоспного двору (1/5 належала їм як частка у майні колгоспного двору і по 1/10 вони успадкували після смерті сина).
Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.
Згідно ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
За правилами ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 5 ст.1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Після смерті ОСОБА_4 належні їй 3/10 частин майна колгоспного двору успадкували ОСОБА_3 (чоловік) і ОСОБА_1 (син), оскільки проживали разом із спадкодавцем на час її смерті. Відтак після смерті ОСОБА_4 . ОСОБА_3 став власником 9/20 частин спірного будинковолодіння, ОСОБА_1 власником 7/20 частин такого.
З огляду на те, що позивач ОСОБА_2 є членом колгоспного двору і йому належить 1/5 частина у майні такого, ОСОБА_1 прийняв спадщину за законом після смерті батька – ОСОБА_3 , і йому також як члену колгоспного двору належала частка у майні колгоспного двору, а належність спірного майна до суспільної групи «колгоспний двір» унеможливлює позивачам належне оформлення своїх прав в позасудовому порядку, суд вважає, що за ними слід визнати право спільної часткової власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 , а саме за ОСОБА_1 на 4/5 частки такого, за ОСОБА_2 на 1/5 частки такого.
На підставі ст. 16, 328, 1217, 1218, 1223, 1268 ЦК України, керуючись ст. 10, 140, 259, 263-265 ЦПК України, суд - 
У Х В А Л И В:
Позов задоволити. 
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , право спільної часткової власності на 4/5 частини житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами, що в АДРЕСА_1 як на частку у майні колгоспного двору та в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , право спільної часткової власності на 1/5 частини житлового будинку з господарськими та надвірними спорудами, що в АДРЕСА_1 як на частку у майні колгоспного двору.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. 

Головуючий Ференц О.І.