Доманівський районний суд Миколаївської області 
вул. Центральна, 35 м. смт. Доманівка Вознесенський район Миколаївська область Україна 56400 
e-mail: inbox@dm.mk.court.gov.ua

Справа № 475/408/26 

Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

11.06.2026	смт. Доманівка	

Доманівський районний суд Миколаївської області
в складі: головуючої-судді Кривенко О.В.
при секретарі Маташнюк О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі. Доманівка за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
в с т а н о в и в:
ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з вказаним позовом та просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 21.06.2025-100000392 в загальному розмірі 37131 грн 37 коп. та понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 2 662,40 грн.
В обґрунтування позову зазначено, що 22.06.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір № 21.06.2025-100000392 шляхом отримання та ознайомлення відповідача з Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта), подання ним Заявки кредитного договору № 21.06.2025-100000392 та надсилання відповідачем відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт). Кредитний договір укладено в електронний спосіб з використанням інформаційно-комунікаційної системи на веб-сайті Товариства.
У відповідності до п 4.1. договору відповідачу були успішно перераховані кредитні кошти в сумі 13000,00 грн. платіжним провайдером, з яким у позивача укладено договір, на рахунок за реквізитами електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_5, який позичальник вказав в заявці.
Відповідно до умов кредитного договору 22.06.2025 позивач надав відповідачу кредит в розмірі 13 000 грн. строком на 183 дні. Дата повернення (виплати) кредиту - 21.12.2025. Умовами договору встановлено фіксовану процентну ставку у розмірі 1 % за день користування кредитом, яка застосовується протягом всього періоду, на який надається кредит. Крім того, згідно умов договору сплаті підлягає комісія, пов`язана з наданням кредиту - 20 % від суми кредиту, що становить 2600,00 грн. Також пунктом 15 передбачена неустойка у розмірі 130,00 грн. за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Уклавши з позивачем кредитний договір № 21.06.2025-100000392 та отримавши кредитні кошти, відповідач ОСОБА_1 не виконала в повній мірі своє грошове зобов`язання, кредитні кошти не повернула в повному обсязі. Станом на дату подання позову до суду заборгованість відповідача перед кредитодавцем - позивачем ТОВ «Споживчий центр» складає 37 131, 37 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 11 000, 00 грн; заборгованість за відсотками 19070, 00 грн; комісія - 821, 37 грн; неустойка - 6240, 00 грн. Разом з тим, відповідачем були здійснені заходи, спрямовані на визнання наявності боргу, а саме проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 3900, 00 грн від 22.07.2025 року, на суму 2038, 63 грн. від 23.07.2025 року, на суму 2000, 00 грн. від 10.11.2025 року.

Ухвалою від 10.04.2026 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.
21.05.2026 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Вадовської А.В. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає про часткове визнання позовних вимог в розмірі 18 061, 37 грн., з яких 11 000, 00 грн. тіло кредиту, 7061, 37 грн. заборгованість по процентах. Зазначає щодо неспівмірності нарахованих відсотків тілу кредиту. Окрім того, вказує, що позивачем поставлено протиправну вимогу про стягнення неустойки, що суперечить положенням п. 18Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України. Також вважає неправомірною вимогу про стягнення заборгованості за комісією.
26.05.2026 року через систему «Електронний суд» від представника позивача Чехун Ю.В. надійшла відповідь на відзив. Зазначено, що нарахування процентів є співмірними, враховуючи строк кредитування, Законом України "Про споживче кредитування", передбачено пункт 17 прикінцевих положень, який повністю спростовує доводи відповідача стосовно незаконності розміру процентної ставки. Розділ IV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17 згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023, яким передбачено наступне: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %, звертає увагу, що закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набув чинності 24.12.2023, враховуючи дату укладення кредитного договору, денна процентна ставка передбачена договором є законною. Щодо комісії пов`язаної з наданням кредиту зазначає таке, ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту, є виправданою. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр», уникнувши додаткових витрат. За відсутності доказів оскарження відповідачем умови договору щодо встановлення комісії ,відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу з відповідача. Щодо стягнення з відповідача неустойки, то представник позивача вказує, що вона нарахована у відповідності до положень Закону України «Про споживче кредитування», у тому числі з урахуванням п.6 Прикінцевих та перехідних положень, на підставі змін, за договорами укладеними з 24.01.2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. 
У судове засідання на розгляд справи сторони та їх представники не з`явились.  Представник позивача у відповіді на відзив просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника ТОВ «Споживчий центр».
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просила проводити розгляд справи без участі відповідача та її представника.
Враховуючи, що сторони обмінялись заявами по суті спору у повній мірі та не були обмеженні у здійсненні процесуальних прав, у тому числі на участь в судовому засіданні, однак до суду не з`явились, суд ухвалив рішення за наявними у справі письмовими матеріалами у відповідності до положень ч.1 ст.223та ст.279 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 22.06.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та відповідачем ОСОБА_1 , яка зареєструвалася в Інформаційній системі на вебсайті Товариства, було укладено кредитний договір № 21.06.2025-100000392 (кредитної лінії), шляхом підписання електронних документів представником Товариства з використанням - КЕП та позичальником - за допомогою одноразового ідентифікатора (пароля Е986) наступних документів: Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) розміщеної на вебсайті ТОВ «Споживчий центр» у загальному доступі, а також, яка була направлена в особистий кабінет позичальника в Інформаційній системі кредитодавця разом із заявкою сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору, підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора.
До укладення кредитного договору споживачу було надано інформацію щодо умов кредитування у виді Паспорту споживчого кредиту на заявлену суму кредиту 13000,00 грн, який також підписний відповідачем одноразовим ідентифікатором А 986.
Порядок укладання кредитного договору та загальні умови кредитування викладені у Пропозицій про укладення кредитного договору (оферта) (кредитної лінії) від 22.06.2025
Згідно з п. 2.1 Договору (оферти) електронний кредитний договір, частиною якого є дана пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), укладається кредитодавцем та позичальником у порядку, передбаченому Законом «Про електронну комерцію».
Відповідно до п. 10.1 Договору (оферти) зазначений договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі від позичальника відповіді про прийняття пропозиції, підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця.
Пунктом 4.1 Договору (оферти) передбачено надання кредиту на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача НОМЕР_5.
Відповідно до п. 3.1, п. 3.3 Договору (оферти) кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію. Дата видачі кредиту, сума кредиту, строк, на який надається кредит, дата повернення кредиту, проценти за користування кредитом, а також Графік платежів - встановлюються в Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.
Згідно з п. 7.6 Договору (оферти) у випадку невиконання/неналежного виконання позичальником будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитодавець залишає за собою право нарахування неустойки, розмір якої встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.
Основні (істотні) умови кредитування викладені в Заявці кредитного договору №21.06.2025-100000392, яка є невід`ємною частиною пропозиції (оферти), яку позичальник також підписав електронним підписом- одноразовим ідентифікатором (Е986), який був надісланий йому кредитодавцем на номер телефону: НОМЕР_1 .
Згідно умов Кредитного договору № 21.06.2025-100000392, (кредитної лінії) від 22.06.2025, що викладені в Заявці та у Відповіді позичальника про прийняття пропозиції, кредитодавець ТОВ «Споживчий центр» надав позичальнику ОСОБА_1 кредит на суму 13 000,00 грн (п.2) строком на 183 днів (п.3). Дата повернення кредиту - 21.12.2025 (п.4). Процентна ставка фіксована у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит (п.6). Також договором встановлено комісію, пов`язану з наданням кредиту - 20 % від суми кредиту, яка дорівнює 2600,00 грн (п.7).
У пункті 12 заявки Кредитного договору наведено Графік платежів, згідно якого позичальник зобов`язаний, у дату вказану в графіку погашати кредит, а також сплачувати проценти та комісію (усього 6 платежів).
Згідно з п. 14 договору при належному виконанні позичальником своїх грошових зобов`язань за договором (дотримання Графіку платежів) орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача складатиме суму 34071 грн. 80 коп, з яких 21071, 80 грн - загальні витрати за кредитом (проценти та комісія).
Пунктом 15 Заявки кредитного договору передбачена неустойка в розмірі 130,00 грн, що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання позичальником кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання. 
У відомостях про позичальника ОСОБА_1 , які вказані в Заявці кредитного договору № 21.06.2025-100000392 (кредитної лінії), зазначено реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання кредитних коштів позичальнику за даним договором .
У відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) Кредитного договору № 21.06.2025-100000392 (кредитної лінії) позичальник стверджує, що підписує та укладає кредитний договір на вищевикладених умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код з смс-повідомлення: Е986), яке було відправлене позичальнику на фінансовий номер НОМЕР_1.
Згідно довідки № 1-2603 від 26.03.2026 ТОВ «Універсальні платіжні рішення», на підставі договору про переказ грошових коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024, укладеного з ТОВ «Споживчий центр», 22.06.2025 о 16:45:53 було успішно здійснено переказ коштів на суму 13 000,00 грн за номером картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі iPay.ua - 780839761, призначення платежу: видача за договором кредиту № 21.06.2025-100000392.
Довідка-розрахунок про стан заборгованості за кредитним договором №21.06.2025-100000392 від 22.06.2025 відносно позичальника ОСОБА_1 свідчить, що за період з 22.06.2025 по 21.12.2025 (183 дні строку, на який надавався кредит) загальна сума заборгованості відповідача складає 37131,37 грн.

Відповідачем були здійснені заходи, спрямовані на визнання наявності боргу, а саме проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму 3900, 00 грн від 22.07.2025 року (зараховано на погашення відсотків), на суму 2038, 63 грн. від 23.07.2025 року (зараховано на погашення комісії за надання кредиту 1778,63 грн. та штрафів 260, 00 грн.), на суму 2000, 00 грн. від 10.11.2025 року (зараховано на погашення основного боргу за тілом кредиту).
Між сторонами існує спір, що виник з договірних правовідносин, які регулюються нормами цивільного права про зобов`язання та договір, а також спеціальним Законом України «Про споживче кредитування».
Пункт 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини.
Відповідно до положень ст.12та ч. 1 ст.13 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд, добросовісно та розумно, у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.
За змістом частин 2, 3ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які б могли порушити права інших осіб. Не допускається зловживання правом у будь-якій формі.
За нормами ч. 1ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч. 1, ч. 2ст. 631 ЦК України).
Згідно з абз. 2 ч. 2ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
За змістом ч.3.ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Згідно з ч.12 ст. 11 згаданого Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначенимстаттею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до положеньст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису, яким також може бути електронний підпис з одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до п. 6 ч1ст. 3 цього Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до ч. 1ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (офертою) є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться.
За змістом ч. 2ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції (акцептом), якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.
Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові

у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом частини 2статті 1054 ЦК Українидо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 («Позика»), якщо інше не встановлено параграфом 2 («Кредит») і не випливає із суті кредитного договору.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (абз. 2 ч. 1ст. 1046 ЦК України).
Згідно зіст. 1049 ЦК Українипозичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
За правилами ч. 1ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ізст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За правилом ч. 1ст. 612 ЦК Україниборжник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом
Наведені вище положення цивільного законодавства у своєму взаємозв`язку дають підстави для висновку, що істотними (необхідними) умовами кредитного договору є предмет - грошові кошти (кредит), проценти за користування кредитом та строк, на який надається кредит. Умови щодо суми кредиту та розміру процентів становлять основне грошове зобов`язання у кредитному договорі, яке має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Кредитний договір може містити й інші умови, які випливають з його змісту та не суперечать закону, зокрема умови щодо відповідальності сторін, зміни процентної ставки під час строку кредитування, надання кредитодавцем додаткових та супутніх послуг, припинення кредитування, розірвання договору тощо.
Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПКсуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
За правилами ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.  Кожна сторона несе ризик, пов`язаний із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно достатті 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
За змістом ч.13ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію`електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути використані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаться письмовими доказами згідно ізстаттею 64 ЦПК України,статтею 36 ГПК Українитастаттею 79 КАС України.
Договір від 22.06.2025 року №21.06.2025-100000392, укладений між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 22.06.2025 між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Підписання Договору свідчить про те, що ОСОБА_1 усі умови цілком зрозуміла та своїм підписом підтвердила та закріпила те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору.
Отже, судом встановлено, що між відповідачем та позивачем було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов правочину (кредитного договору), який укладено в електронній формі та підписаний електронними підписами сторін (з боку відповідача - одноразовим ідентифікатором), і такі дії сторін узгоджуються з вимогами ст.6,627 ЦК Українита ст.11,12 Закону України «Про електронну комерцію».

Щодо твердження представника відповідача про неспівмірність процентів із тілом кредиту, суд зазначає наступне.
Представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначив, що на думку відповідача, максимальний розмір відсотків не мав перевищувати розміру самого кредиту, тобто не мав бути більшим 13000, 00 грн., але з вказаним твердженням, суд не погоджується.
Суд зауважує, що згідно зі ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору та визначенні його умов. Підписавши Договір, відповідач погодилася із запропонованою відсотковою ставкою (1% в день) та зобов`язалася її сплачувати. Вказана процентна ставка не суперечить вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на викладене, суд доходить до висновку, що розрахунок заборгованості, здійснений виходячи з фіксованої ставки 1% в день, є правомірним та відповідає умовам Договору. Чинне законодавство не зобов`язує небанківські фінансові установи встановлювати відсоткові ставки на рівні облікової ставки НБУ або на рівні ставок класичних банківських кредитів.
Також, законом України "Про споживче кредитування", передбачено пункт 17 прикінцевих положень, який повністю спростовує доводи представника відповідача стосовно незаконності розміру процентної ставки. Розділ IV "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України «Про споживче кредитування» доповнено пунктом 17 згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023, яким передбачено наступне: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Слід звернути увагу, що закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набув чинності 24.12.2023, враховуючи дату укладення кредитного договору 22.06.2025 року, денна процентна ставка (1% в день) передбачена договором є законною, а тому враховуючи тіло кредиту у розмірі 13000, 00 грн. та строк кредитування 183 дні, суд вважає, що відсотки нараховані позивачем є законними та не суперечать чинному законодавству, а твердження представника відповідача щодо неспівмірності нарахованих відсотків з тілом кредиту є безпідставними.
Крім того, за приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Матеріали справи не містять та стороною відповідача не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору в частині нарахування відсотків. Зазначений договір недійсним не визнано.
Надаючи правову оцінку включенню комісії, пов`язаної з наданням кредиту, до розрахунку заборгованості, суд зазначає, що пунктом 7 відповіді позичальника передбачена комісія, пов`язана з наданням кредиту - 20% від суми кредиту та дорівнює 2600, 00 грн. Нараховується кредитором та обліковується у день видачі кредиту. З огляду на те, що ТОВ «Споживчий центр» надає кошти у кредит без відкриття рахунків у власній установі, на відміну від банківського кредиту, то плата за надання кредиту, на картку, зазначену позичальником, є виправданим. Відповідач не був позбавлений права отримати кредит у відділенні ТОВ «Споживчий центр» (ТМ «ШвидкоГроші»), уникнувши додаткових витрат. Безоплатність надання цих послуг законодавством не встановлена. У договорі зазначено, що до складу даної комісії не включено послуги, які Кредитодавець зобов`язаний надавати Позичальнику безоплатно відповідно до чинного законодавства. Крім того, за відсутності доказів оскарження відповідачем умови договору щодо встановлення комісії, відсутні підстави для відмови у стягненні вказаного платежу з відповідача.
Стороною позивача до матеріалів справи долучено договір про надання послуг з переказу коштів № ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024 укладений між ТОВ «Споживчий центр» та ТОВ «Універсальні платіжні рішення». Пунктом 3.1.1 договору передбачено, що торговець (ТОВ «Споживчий центр») зобов`язаний щомісячно виплачувати платіжній установі (ТОВ «Універсальні платіжні рішення») винагороду за надання послуг.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1, абз. 2 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче

кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються: комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Крім того, в даній справі по кредитному договорі №21.06.2025-100000392 від 22.06.2025 року, йдеться про разову комісію пов`язану з наданням кредиту, а не щомісячну комісію за обслуговування, тому посилання представника відповідача щодо неправомірності нарахованої комісії , є необґрунтованими.
Що стосується вимог про стягнення неустойки в сумі 6240,00 грн, суд встановив, що неустойка передбачена п. 15 Договору в розмірі 130,00 грн щодня, тобто 1% від суми кредиту (13000,00 грн х 1%) незалежно від розміру та виду невиконаного грошового зобов`язанням за кредитним договором.
Разом з цим, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 18Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, яким установлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеноїстаттею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Твердження представника позивача про те, що відповідне положення Цивільного кодексу України у порівнянні із спеціальним Законом «Про споживче кредитування» є загальним, а тому не підлягає застосуванню є помилковим, оскільки будь-яке положення закону, яке покращує становище споживача послуг є пріоритетним у застосуванні.
Отже, суд доводи представника відповідача щодо відмови в задовленні вимог в частині неустойкизнайшли своє підтвердження, тому суд відмовляє в задоволенні вимог в частині стягнення неустойки у розмірі 6240,00 грн.
Крім того, як вбачається з долученого позивачем розрахунку заборгованості, ТОВ «Споживчий центр», 23.07.2025 р. зі сплачених ОСОБА_1 коштів у сумі 2038,63 грн. зарахувало в рахунок погашення неустойки (штрафів) 260, 00 грн. Зважаючи на те, що нарахування неустойки в період дії воєнного стану є неправомірним, позивач ТОВ «Споживчий центр» не мало підстав для зарахування сплачених коштів в рахунок погашення неустойки. Відповідно сплачені ОСОБА_1 кошти в сумі 260, 00 грн. 23 липня 2025 р. мали бути зараховані в рахунок погашення відсотків за кредитом, а тому списані 260, 00 грн. в рахунок погашення підлягають перерозподілу в рахунок сплати відсотків.
Враховуючи усе вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено наявність у відповідача невиконаного грошового зобов`язанням за кредитним договором № 21.06.2025-100000392 (кредитної лінії) від 22.06.2025 у загальній сумі 30631 грн. 37 коп., з яких: 11 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 18810, 00 грн- заборгованість по процентам; 821, 37 грн - комісія пов`язана з наданням кредиту.
Отже позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Вирішення питання розподілу судових витрат.
За правилами ч. 1 та ч. 3ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №СЦ00092774 від 02.04.2026.
Ціна позову позивачем визначена сумою 37131,37 грн. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково на суму 30631, 37 грн, що становить 82,49 % від ціни позову, то з урахуванням принципу пропорційності з відповідача на користь позивача суд стягує 2196,21 грн судового збору.
Щодо стягнення з позивача витрат, що понесені відповідачем на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України.
На підтвердження витрат відповідача на правничу допомогу надано: копію договору про надання професійної правничої допомоги від 11.05.2026 року, тарифи на юридичні послуги, розрахунок наданих послуг ОСОБА_1 , платіжна інструкція №@2PL181063 від 20.05.2026 року, призначення: гонорар за написання відзиву за договором від 11.05.2026 р. ОСОБА_1 ..
Оскільки позов задоволено частково, то з позивача підлягають стягненню судові витрати на користь відповідача у розмірі 612, 85 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.11-13,76-81,89,141,223,263-265,274,279 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
Позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ЄДРПОУ 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_4 ) заборгованість за Кредитним договором № 21.06.2025-100000392 від 22.06.2025 року у розмірі 30 631 (тридцять тисяч шістсот тридцять одна) грн 37 коп., з яких: 11 000, 00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 18810, 00 грн. - заборгованість по процентам; 821, 37 грн -комісія пов`язана з наданням кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, ЄДРПОУ 37356833, МФО 305299, р/р НОМЕР_4 ) 2196 (дві тисячі сто дев`яносто шість) грн. 21 коп. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.
Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (код ЄДРПОУ 37356833) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ), 612 (шістсот дванадцять гривень) грн. 85 коп. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
Відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення неустойки у розмірі 6240,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Миколаївського апеляційного суду Миколаївської області.
Повний текст рішення виготовлено 15.06.2026 року.

Суддя : 	О. В. Кривенко