Справа № 954/2986/25
Номер провадження 2/954/203/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2026 року	с-ще Нововоронцовка	

Нововоронцовський районний суд Херсонської області в складі: головуючого судді Гончаренка О.В., за участю секретаря судового засідання Посохіної О.Ю., розглянувши у судовому засіданні в селищі Нововоронцовка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Каховської міської ради про визнання права власності, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом до Каховської міської ради про визнання права власності на квартиру. Позовні вимоги мотивують тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.10.1993 року Фондом комунального майна міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 17.10.1993 №930, квартира яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 . На зворотній стороні вказаного свідоцтва наявний реєстраційний надпис на документі про право приватної власності, в якому зазначено, що зареєстровано право власності Бюро технічної інвентаризації м. Каховці за реєстровим №4423 від 26.10.1993 і записано в реєстрову книгу №21. Згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Каховської міської державної нотаріальної контори Херсонської області Гладушко К.В. 23 жовтня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №865 ОСОБА_2 успадкувала після смерті ОСОБА_4 1/4 частки квартири під номером АДРЕСА_1 . Право власності на 1/4 частки в праві власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.10.2015 (номер запису про право 11729558, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 757503765104), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №46206798 від 23.10.2015. Позивачі звернулися із заявою про проведення державної реєстрації права власності на квартиру та проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Рішенням державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Давидової Марини Василівни від 06.05.2025 №78741898 зупинено розгляд заяви до усунення обставин, які є підставою для зупинення розгляду заяви: неподання заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному Законом №1952-ІУ, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року. Державний реєстратор направив запит до Каховського бюро технічної інвентаризації. Рішенням про відмову в проведенні реєстраційних дій №79522056 від 19.06.2025, прийнятим державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Давидовою Мариною Василівною, відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою від 30.06.2025 №66659496 у зв`язку з встановленням наявності обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій: після завершення строку, встановленого частиною 3 статті 23 Закону №1952-1V, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав. У зв`язку з викладеним позивачі просять визнати за ними право власності по 1/4 частині відповідно на квартиру АДРЕСА_1 . 
У судове засідання позивачі та відповідач не з`явилися. 
Дослідивши та проаналізувавши всі обставини справи, суд приймає до уваги наступне.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 17.10.1993 року Фондом комунального майна міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження від 17.10.1993 №930, квартира яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам її сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 . 
На зворотній стороні вказаного свідоцтва наявний реєстраційний надпис на документі про право приватної власності, в якому зазначено, що зареєстровано право власності Бюро технічної інвентаризації м. Каховці за реєстровим №4423 від 26.10.1993 і записано в реєстрову книгу №21.
Згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Каховської міської державної нотаріальної контори Херсонської області Гладушко К.В. 23 жовтня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №865 ОСОБА_2 успадкувала після смерті ОСОБА_4 1/4 частки квартири під номером АДРЕСА_1 . 
Право власності на 1/4 частки в праві власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.10.2015 (номер запису про право 11729558, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 757503765104), що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №46206798 від 23.10.2015.
Згідно з технічним паспортом квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 43,3 кв.м., житлову площу 29,3 кв.м. 
Суду надані документи, які підтверджують зміну прізвища ОСОБА_6 на « ОСОБА_7 », а саме Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб від 23.12.2020 року.
Відповідно до Наказ Мінрозвитку від 28.02.2025 № 376 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" Каховська міська територіальна громада Херсонської області визнана тимчасово окупованою територією України із 24.02.2022 року. Зазначені обставини виключають можливість підтвердження реєстрації права власності в БТІ через окупацію населеного пункту. 
З метою подальшої реалізації прав власника позивачі звернулися до державного реєстратора за внесенням відомостей про право власності на квартиру до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Проте рішенням державного реєстратора №79522056 від 19.06.2025, прийнятим державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) Давидовою Мариною Василівною, відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з встановленням наявності обставин, які є підставою для відмови в проведенні реєстраційних дій.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно до ч. 3 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01 липня 2004 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.
У таких випадках ч.1 ст. 392 ЦК України захищає право власності та передбачає, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 18.02.2015 у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.
Тобто, вказані дві підстави пред`явлення позову для захисту (визнання) прав власності є самостійними та такими, що можуть не залежати одна від одної, про щ свідчить їх виокремлення у ст. 392 ЦК України і про що наголошується у зазначеному рішенні Верховного Суду.
Крім того, у постанові Верховного Суду від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс1 вказується, що відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадка право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема і правочинів (ч. 1 ст. 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача права власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.
Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм праве викладені в постановах Верховного Суду.
Таким чином, тлумачення норми ч.1 ст. 392 ЦК України та правові висновки Верховного Суду свідчать, що власник має право звернутись із позовом про визнання його права власності у випадку втрати ним документа, який засвідчує його прав власності, що є достатньою та самостійною підставою для застосування ч.1 ст. 39 ЦК України.
Згідно зі статтею 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожна людина має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте, виникнення права власності на будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року.
Таким чином, за змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, квартири, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.
Відповідно до ч. ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Проаналізувавши вищевикладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 263, 265 ЦПК України, ст.1216-1218, 1261 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Каховської міської ради про визнання права власності – задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) право власності на частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) право власності на 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ) право власності на 1/4 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	О.В. Гончаренко