Справа № 346/7050/23 
Провадження № 22-ц/4808/957/26 
Головуючий у 1 інстанції Яремин М. П. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої   Томин О.О.,
суддів:   Девляшевського В.А., Пнівчук О.В.,
за участю секретаря Панасюк В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 02 квітня 2026 року, постановлену в складі судді Яремин М.П. у м. Коломиї, у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст скарги
У березні 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Стасюк Роман Федорович, звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості.
В обґрунтування скарги зазначив, що Коломийським міськрайонним судом на виконання рішення від 03.01.2024 в цивільні справі № 346/7050/23 про стягнення із ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно було видано виконавчий лист. 17.05.2024 відкрито виконавче провадження № 75050967 з його примусового виконання.
Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 досяг повноліття. Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦК України повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла 18 років (повноліття), та згідно з ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини, задля бажання якнайкращого забезпечення ОСОБА_2 , який продовжує навчання та проживає за кордоном, ним після прийняття рішення Коломийського міськрайонного суду від 03.01.2024 безпосередньо на рахунок сина в якості аліментів було здійснено 39 платежів на загальну суму 98 345 грн, що підтверджується відповідними квитанціями АТ «А-Банк».
Зокрема, в добровільному порядку безпосередньо на картковий рахунок № НОМЕР_1 ОСОБА_2 в період з 21.11.2023 по 06.11.2025 ним сплачено 98 345 грн різними сумами. А також 06.01.2026, 17.02.2026 та 04.03.2026 на суму 13 00,00 грн. Що в загальному становить 111 346,00 грн.
Враховуючи, що законодавцем закріплено право повнолітнього сина на самостійне одержання та розпорядження аліментами, добровільне перерахування заявником аліментів на його особистий картковий рахунок є таким, що здійснене на виконання судового рішення про стягнення аліментів на його утримання. Факт сплати аліментів підтверджується випискою по картковому рахунку заявника та квитанціями про переказ.
Зважаючи на зазначене, він звернувся до відділу ДВС з відповідною заявою про врахування сплачених ним грошових коштів під час розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у вказаному виконавчому провадженні. 11.03.2026 державним виконавцем надано відповідь із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, відповідно до якого її розмір станом на 11.03.2026 складає 94 416,85 грн. Тобто в розрахунку державним виконавцем не враховані сплачені заявником безпосередньо сину суми за період з 21.11.2023 по 04.03.2026 в розмірі 111 346 грн.
Тому просить визнати неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № 75510568/1 від 11.03.2026, складений державним виконавцем вказаного відділу ДВС у виконавчому провадженні № 75050967; зобов`язати державного виконавця цього відділу ДВС Микицея В.Д., або іншу уповноважену посадову особу, в провадженні якої перебуває вказане виконавче провадження, вжити дій щодо скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 11.03.2026 та здійснити перерахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 за період з 21.11.2023 по 04.03.2026 з урахуванням сплачених сум в цей період в розмірі 111 346 грн.
Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 02 квітня 2026 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 , поданої адвокатом Стасюком Романом Федоровичем, на бездіяльність державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів з урахуванням сплачених сум відмовлено у зв`язку з безпідставністю.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Не погодившись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи.
Зазначає, що на підтвердження сплати аліментів за період з 21.11.2023 по 04.03.2026 в розмірі 111 346 грн безпосередньо сину ним надані відповідні банківські квитанції.
Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив, що «… долучені квитанції не дають можливості ідентифікувати грошові кошти як такі, що спрямовані на сплату аліментів відповідно до рішення суду стягувачу ОСОБА_3 чи навіть, як стверджує заявник, безпосередньо повнолітньому сину ОСОБА_2 ». Однак, незважаючи на те, що стягувачкою (позивачем по справі) було заявлено клопотання про витребування від банків документів та інформації, які б підтверджували сплачені ОСОБА_4 аліменти за період з 21.11.2023 по 04.03.2026 в розмірі 111 346 грн, а скаржником в судовому засіданні таке клопотання підтримано, суд першої інстанції відмовив у задоволенні такого та не витребував від банків зазначену інформацію і документи. І такі дії суду призвели до того, що ним не встановлено дійсні обставини справи та прийнято незаконне та необґрунтоване рішення.
Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 досяг повноліття. Тому, відповідно до ч. 1 ст. 34 ЦК України та ч. 1 ст. 179 СК України має право на безпосереднє отримання аліментів від батька. І сплата аліментів на рахунок повнолітнього сина, який проживає із стягувачкою, але зараз постійно проживає за кордоном, відповідає якнайкращим інтересам дитини. Натомість, стягувачка в судовому засіданні так і не змогла пояснити для чого їй аліменти на утримання повнолітнього сина, якщо він з нею на даний час не проживає. Також вона не надала суду жодного доказу на підтвердження того, що вона несе матеріальні витрати на утримання сина.
Апелянт посилається на висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 13.06.2024 у справі № 760/17498/22 про те, що закон не містить заборони щодо можливості сплати аліментів на рахунок дитини.
Вважає, що прийняття судом позитивного рішення, яким буде зобов`язано виконавчу службу врахувати сплачені ним суми при розрахунку загальної заборгованості зі сплати аліментів, забезпечить справедливий облік сплачених ним коштів і уникнення подвійного стягнення.
Просить скасувати ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 02.04.2026 та прийняти рішення, яким задовольнити скаргу; судові витрати покласти на позивача.
Позиція інших учасників справи
Представник стягувачки ОСОБА_3 – адвокат Тинів І.Д. подав відзив на апеляційну скаргу.
Вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки не містить посилань на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. А доводи скаржника щодо неврахування клопотань сторони стягувача про витребування банківських документів не заслуговують на увагу, оскільки самим скаржником такі не заявлялись та не підтримувалися.
Вважає, що подані ОСОБА_4 до суду в електронній формі ряд банківських виписок «А-Банку» про нібито здійснені ним платежі в користь сина ОСОБА_2 з 21.11.2023 по 04.03.2026 носять сумнівний характер і є недостовірними.
Боржник в рамках даної справи спершу намагався уникнути будь-якої сплати аліментів, посилаючись на відсутність у нього доходів та неможливість такі отримувати через стан свого здоров`я. При цьому визнавав несплату ним аліментів. Ні перед судом, ні перед правоохоронними органами впродовж тривалого часу він не заявляв про те, що добровільно сплачує аліменти безпосередньо в користь сина. Хоча йому було достовірно відомо про кримінальне провадження, відкрите по факту ухилення від сплати аліментів, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025096180000051 від 19 лютого 2025 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, яке постановою старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 27 грудня 2025 року закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутність складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України. Водночас, слідством, висновки якого підтверджуються в тому числі і показаннями ОСОБА_1 , було встановлено факт несплати боржником аліментів впродовж усього строку виконання відповідного рішення суду. А син ОСОБА_2 не відкривав рахунок в «А-Банк».
Вказує, що рішення суду ОСОБА_1 не виконує та аліменти не сплачує. З метою невиконання рішення 08.10.2024 він звернувся до суду з позовом про припинення стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а також про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів, присуджених до стягнення рішенням суду. Однак, рішенням Коломийського міськрайонного суду ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні такого позову. При цьому, як встановлено рішенням суду у справі № 346/5526/24, позивач не довів своєї абсолютної неможливості заробляти собі на життя. Суд констатував, що можливість надання матеріальної допомоги сину була встановлена рішенням суду про стягнення з нього аліментів, і такої можливості ОСОБА_1 не втратив. Він не позбавлений працездатності, хоча дійсно має певні обмеження у своїй життєдіяльності. А майновий стан боржника навіть покращився.
У справі № 346/7050/23 за результатами апеляційного перегляду ухвали ОСОБА_1 було відмовлено в заяві про зміну способу стягнення аліментів та стягнення таких безпосередньо на рахунок сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не позивачки, тобто його матері ОСОБА_3 .
Щодо наданих заявником квитанцій зазначає, що у графі «коментар» зазначено словосполучення « ОСОБА_7 », яке викладене російською мовою, та в поєднанні з написанням малими літерами імені та прізвища сина у ряді квитанцій дає підстави до об`єктивного сумніву у їх правдивості. Жодна квитанція не містить прізвища власника рахунку, на який сплачуються платежі. А в квитанціях з номерами: НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 взагалі призначення платежу відсутнє. Також заявник не надає доказів на підтвердження приналежності йому банківського рахунку, з якого здійснювалися нібито перерахунок коштів синові. Усі банківські рахунки ОСОБА_1 перебувають під арештом, тому перерахунок коштів з банківських рахунків боржник самостійно здійснювати не може. А якщо платежі здійснюються шляхом готівкових переказів, то це пряме ухилення від виконання судового рішення.
Заявник вже намагався у судовому порядку скасувати борг по сплаті аліментів, в чому йому було відмовлено. При цьому судами першої та апеляційної інстанції на час розгляду справи було встановлено, що повнолітній ОСОБА_2 перебуває на утриманні матері, оскільки самостійного доходу не має. Заявнику судом було відмовлено у зміні способу стягнення аліментів саме в користь сина і таке рішення є обґрунтоване тим, що мати несе витрати по утриманню дитини.
Просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити за безпідставністю.
Коломийський відділ державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відзив на апеляційну скаргу не подавав, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заяви (клопотання) учасників справи
У судовому засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_4 та його представник – адвокат Стасюк Р.Ф. доводи та вимоги апеляційної скарги підтримали.
Представник стягувачки ОСОБА_3 – адвокат Тинів І.Д. щодо задоволення апеляційної скарги заперечив, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Представники Коломийського відділ ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строків розгляду апеляційної скарги колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності неприбулих учасників справи.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта та його представника, заперечення представника ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала Коломийського міськрайонного суду від 02 квітня 2026 року зазначеним вимогам не відповідає.
Фактичні обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Коломийського міськрайонного суду від 03.01.2024 в цивільній справі № 346/7050/23 частково задоволено позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Ухвалено стягувати із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання їхнього повнолітнього сина ОСОБА_2 , який навчається, у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно; стягнення розпочати з 30.11.2023 і проводити до досягнення ОСОБА_2 23-річного віку. Зазначено, що стягнення аліментів також припиняється у разі припинення навчання (т. 1, а.с. 45-47, т. 2, а.с. 102-105).
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 23.05.2024 вказане рішення залишено без змін (т. 1, а.с. 101-104).
Ухвалою Верховного Суду від 16.07.2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження у цій справі (т. 1, а.с. 134).
На виконання зазначеного рішення Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області 01.07.2024 видано відповідний виконавчий лист (т. 2, а.с. 93-94).
10.07.2024 головним державним виконавцем Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Микицеєм В.Д. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 75510568 з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа в справі № 346/7050/23 від 01.07.2024 (т. 2, а.с. 100-101).
Згідно з копіями посвідки на проживання та посвідчення водія, переклад яких з німецької на українську мови проведено перекладачем нотаріальної контори в м. Коломия Р. Диблюк, ОСОБА_2 мав/має дозвіл на проживання в м. Фрайбург, Федеративна Республіка Німеччина, де отримав вказане посвідчення (т. 2, а.с. 151-154).
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 29.09.2025 за заявою ОСОБА_1 змінено порядок виконання рішення суду від 03.01.2024 в частині стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 та ухвалено стягувати аліменти із ОСОБА_4 безпосередньо на користь ОСОБА_2 на рахунок, відкритий на його ім`я в банківській установі (т. 1, а.с. 194-196).
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 24.11.2025 ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 29.09.2025 скасовано, заяву ОСОБА_4 про зміну способу і порядку виконання судового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_9 про стягнення аліментів залишено без задоволення (т. 2, а.с. 33-36).
Відповідно до копії ухвали слідчого судді Коломийського міськрайонного суду від 09.02.2026 у справі № 346/471/26 скаргу ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , задоволено частково, скасовано постанову дізнавача сектору дізнання Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 27.12.2026 про закриття кримінального провадження № 12025096180000051 (від 19.02.2025 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України) (т. 2, а.с. 158-161).
10.03.2026 ОСОБА_4 звертався до Коломийського ВДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про врахування добровільно сплачених ним аліментів безпосередньо на картковий рахунок повнолітнього сина ОСОБА_2 (т. 2, а.с. 95-96).
Листом Коломийського ВДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області № 75510568/1 від 11.03.2026 ОСОБА_4 повідомлено, що станом на 01.03.2026 заборгованість по аліментах на користь стягувачки ОСОБА_3 становить 94 416,85 грн. Зобов`язано боржника надалі аліменти направляти стягувачу ОСОБА_3 (т. 2, а.с. 99).
На підтвердження заявлених вимог заявником (боржником) до скарги долучено копії квитанцій (як зазначено судом першої інстанції – оригінали яких містяться у матеріалах виконавчого провадження, що надані державним виконавцем для огляду в судовому засіданні) щодо сплати ним коштів в період з 21.11.2023 по 04.03.2026, а саме:
на номер отримувача 5375411411761682: 21.11.2023 – 2 000 грн; 26.12.2023 – 3 000 грн; 09.01.2024 – 850,00 грн, 10.01.2024 – 850 грн; 13.01.2024 – 145 грн; 05.03.2024 – 500 грн; 07.03.2024 – 500 грн (т. 2, а.с. 54-59, 97);
на номер отримувача 4441111049439601: 26.03.2025 – 1 500 грн; 01.04.2025 – 2 000 грн; 04.04.2025 – 1 000 грн; 12.04.2025 – 1 500 грн; 15.04.2025 – 1 000 грн; 26.04.2025 – 4 000 грн; 15.05.2025 – 4 000 грн; 22.05.2025 – 500 грн; 29.05.2025 – 500 грн; 19.06.2025 – 2 000 грн; 30.06.2025 – 1 500 грн (т. 2, а.с. 60-70);
отримувач: idalnia: 06.11.2025 – 55 грн (т. 2, а.с. 87);
на номер отримувача 4323357022108951: 24.07.2025 – 3 000 грн; 25.07.2025 – 3 500 грн; 26.07.2025 – 3 000 грн; 29.07.2025 – 3 000 грн; 29.07.2025 – 3 000 грн; 30.07.2025 – 3 000 грн; 30.07.2025 – 3 500 грн; 01.08.2025 – 5 000 грн; 02.08.2025 – 5 000 грн; 04.08.2025 – 4 000 грн; 06.08.2025 – 6 000 грн; 07.08.2025 – 8 000 грн; 08.08.2025 – 4 500 грн; 02.09.2025 – 3 000 грн; 02.09.2025 – 3 000 грн; 01.11.2025 – 3 000 грн; 06.11.2025 – 3 000 грн; 06.01.2026 – 6 000 грн; 17.02.2026 – 4 000 грн; 04.03.2026 – 3 000 грн (т. 2, а.с. 71-86, 88-92); а також надано квитанцію від 16.03.2026 на суму 11 000 грн, датовану після звернення із скаргою до суду 13.03.2026 (т. 2, а.с. 157).
Згідно копії довідки про реквізити АТ «А-Банк» номер рахунку НОМЕР_1 , одержувач ОСОБА_2 ; IBAN НОМЕР_10 (т. 2, а.с. 108).
Згідно копії довідки monobank АТ «Універсал Банк» реквізити для поповнення карти НОМЕР_11 , отримувач ОСОБА_2 ; IBAN НОМЕР_12 (т. 2, а.с. 109).
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги у зв`язку з безпідставністю, суд першої інстанції виходив з того, що долучені заявником квитанції не дають можливості ідентифікувати грошові кошти як такі, що спрямовані на сплату аліментів відповідно до рішення суду стягувачу ОСОБА_3 чи безпосередньо повнолітньому сину ОСОБА_2 . Відтак, такі не враховані державним виконавцем при складанні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, а дії державного виконавця не суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження».
Однак, апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із такими висновками, з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 447-1 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи в порядку, встановленому законом (частина восьма статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).
Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (ч. 3 ст. 195 СК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
Дієздатність фізичної особи пов`язана з такими її невід`ємними якісними ознаками, як здатність усвідомлювати значення своїх дій та спроможність керувати ними.
Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 30 ЦК України).
Обсяг цивільної дієздатності фізичних осіб охоплює як перелік юридично значущих дій, які особа має право самостійно здійснювати, так і межі її договірної та не договірної цивільної відповідальності.
Залежно від віку фізичної особи, цивільна дієздатність за обсягом поділяється на такі види: часткова цивільна дієздатність малолітньої особи (стаття 31 ЦК України); неповну цивільну дієздатність неповнолітньої особи (стаття 32 ЦК України); повну цивільну дієздатність повнолітньої особи, неповнолітньої особи у разі реєстрації її шлюбу (стаття 34 ЦК України) та емансипованої особи (стаття 35 ЦК України).
Верховний Суд, розглядаючи спори щодо визначення розміру заборгованості за аліментами висновував, що добровільне перерахування боржником аліментів на особистий рахунок його неповнолітньої дитини вважається таким, що здійснене на виконання судового наказу про стягнення аліментів на її утримання (див. постанову Верховного Суду від 13 червня 2024 року у справі № 760/17498/22 (провадження № 61-15969св23)).
Такі висновки Верховного Суду враховуються в спірних правовідносинах відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК.
В постанові від 31 жовтня 2024 року у справі № 545/1241/20 (провадження № 61-11846св24) Верховний Суд прийшов до висновку, що ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні скарги, суди попередніх інстанцій порушили частину третю статті 195 СК та частину восьму статті 71 Закону № 1404-VIII. В порушення статей 30-35 ЦК та статті 179 СК суди не врахували, що з урахуванням обсягу неповної цивільної дієздатності неповнолітньої особи та того, що аліменти є власністю дитини, законодавець закріпив право неповнолітнього на самостійне одержання аліментів… Вказані суми (перерахування коштів по сплаті аліментів на рахунок неповнолітньої дитини з призначенням переказ власних коштів за аліменти) повинен був врахувати державний виконавець при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів.
У справі, що переглядається, ОСОБА_4 на обґрунтування доводів скарги послався на безпідставне неврахування виконавцем коштів, сплачених в рахунок аліментів безпосередньо на банківські картки повнолітнього сина ОСОБА_2 .
Відтак, твердження сторони стягувача і виконавця про те, що належним виконанням боржником обов`язку зі сплати аліментів є тільки є надіслання коштів на рахунок стягувача – матері сина чи відділу ДВС, і не може братися до уваги надсилання коштів на рахунок повнолітнього сина, є безпідставними.
Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі № 759/4666/20 (провадження № 61-19514св21) зазначено, що: «суди встановили, що боржником не надано доказів, що спірні квитанції мали призначення саме аліменти, враховуючи те, що ОСОБА_2 визнавав понесення додаткових витрат на дитину. За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок про правомірність дій державного виконавця та відсутність підстав для задоволення скарги в оскарженій частині».
У постанові Верховного Суду від 22 грудня 2021 року в справі № 333/6869/19 (провадження № 61-5678св21) вказано, що «із наданих суду копій платіжних доручень можливо встановити тільки суму грошових переказів, валюту, дату здійснення цих фінансових операцій, одержувача та платника за кожним переказом. Інші відомості роздруківки не містять. Суд першої інстанції також не встановив, що перераховані кошти є аліментами із зазначенням будь-яких слів, словосполучення які б свідчили про це, а не є добровільною участю діда у витратах на дитину чи участі в інших витратах. Боржником не надано доказів, що він сплачував аліменти».
У постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 2-4665/2008 (провадження № 61-14579св21) зазначено, що: «надані скаржником дублікати квитанцій про добровільне перерахування коштів на картковий рахунок стягувачки без зазначення у квитанції в графі «призначення платежу» - сплата аліментів, не свідчать про виконання ним судового рішення щодо сплати (погашення заборгованості) аліментів, а відтак такі не враховані державним виконавцем при складанні розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів, а дії державного виконавця не суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження», дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні скарги».
У постанові від 31 жовтня 2024 року у справі № 545/1241/20 (провадження № 61-11846св24) Верховний Суд виснував, що скарга на дії державного виконавця підлягає частковому задоволенню, оскільки не всі платіжні інструкції, на які посилається скаржник, підтверджують перерахування коштів як аліментів.
Апеляційним судом встановлено, що з наданих заявником копій квитанцій про сплату коштів на номер отримувача 5375411411761682: 21.11.2023 – 2 000 грн; 26.12.2023 – 3 000 грн; 09.01.2024 – 850,00 грн; на номер отримувача 4441111049439601: 01.04.2025 – 2 000 грн; 04.04.2025 – 1 000 грн; 12.04.2025 – 1 500 грн; 15.04.2025 – 1 000 грн; 26.04.2025 – 4 000 грн; 29.05.2025 – 500 грн; на номер отримувача 4323357022108951: 25.07.2025 – 3 500 грн; а також отримувач: idalnia: 06.11.2025 – 55 грн не містять призначення платежу - «сплата аліментів». Тому такі не можуть братися до уваги як сплата аліментів на утримання сина ОСОБА_2 .
А квитанція від 16.03.2026 на суму 11 000 грн підтверджує переказ коштів після періоду, за який заявник просить перерахувати заборгованість по сплаті аліментів, та після звернення до суду з цією скаргою. Тому також не береться судом до уваги.
Однак, твердження представника стягувачки про наявність в нього сумніву у правдивості наданих заявником квитанцій з огляду на написання у кількох із них у графі «коментар» словосполучення « ОСОБА_7 » російською мовою та в поєднанні з написанням малими літерами імені та прізвища сина у ряді квитанцій, написання «алименты», «алементы» суд не бере до уваги. Графа «коментар» заповнюється відправником, і таке написання свідчать саме про наявність граматичних помилок, допущених відправником в тексті, а не про підроблення зазначених квитанцій.
Безпідставними є і твердження представника стягувачки щодо нез`ясування приналежності заявнику банківського рахунку, з якого здійснювалися нібито перерахунок коштів синові, належності вказаних рахунків синові, а жодна квитанція не містить прізвища власника рахунку, на який сплачуються платежі.
Щодо номеру рахунку ОСОБА_4 , то такі не мають визначального значення для сплати ним аліментів. Платником зазначено саме « ОСОБА_1 ». Крім того, з такого ж рахунку платника ОСОБА_4 НОМЕР_13 ним сплачено судовий збір.
Надані заявником копії квитанцій містять реквізити банку, підпис Голови правління банку та відтиск печатки. А судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначалося, що оригінали таких містяться у матеріалах виконавчого провадження, і були надані державним виконавцем для огляду в судовому засіданні.
Щодо номерів рахунків сина та твердження представника стягувачки ОСОБА_3 – адвоката Тиніва І.Д., що ОСОБА_2 не відкривав рахунок в АТ «А-Банк», апеляційний суд зазначає наступне.
З наданих заявником квитанцій про перерахування коштів із призначенням аліменти за період з 21.11.2023 по 04.03.2026 вбачається, що такі сплачувалися на наступні рахунки отримувача: НОМЕР_14 ; НОМЕР_15 ; НОМЕР_1 .
Згідно копій довідок про реквізити рахунок № НОМЕР_1 , BAN НОМЕР_10 в АТ «А-Банк» та НОМЕР_11 , IBAN НОМЕР_12 в monobank АТ «Універсал Банк», отримувачем є ОСОБА_2 (т. 2, а.с. 108, 109).
Такі довідки також містять реквізити банків, підписи уповноважених осіб та відтиски печаток. І суд вважає такі належними та допустимими доказами в цій справі. Доказів того, що у ОСОБА_2 немає відкритих рахунків в цих банках, що такі йому не належали, сторона заявника не надала, клопотання про витребування відповідної інформації з банків до суду апеляційної інстанції у зв`язку із неможливістю отримати таку самостійно не подавала.
При цьому, сам ОСОБА_2 ні до суду першої, ні до апеляційної інстанцій заперечень щодо відкритих на його ім`я рахунків в банках чи отримання коштів від батька у вказаний період не подавав.
Однак, колегія суддів враховує, що матеріалами справи не підтверджено належність ОСОБА_2 рахунку № НОМЕР_14 .
З огляду на викладене, суд вважає, що державним виконавцем при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_4 мають бути враховані такі сплачені ним суми:
на номер отримувача 4441111049439601: 26.03.2025 – 1 500 грн; 15.05.2025 – 4 000 грн; 22.05.2025 – 500 грн; 19.06.2025 – 2 000 грн; 30.06.2025 – 1 500 грн (т. 2, а.с. 60-70);
на номер отримувача 4323357022108951: 24.07.2025 – 3 000 грн; 26.07.2025 – 3 000 грн; 29.07.2025 – 3 000 грн; 29.07.2025 – 3 000 грн; 30.07.2025 – 3 000 грн; 30.07.2025 – 3 500 грн; 01.08.2025 – 5 000 грн; 02.08.2025 – 5 000 грн; 04.08.2025 – 4 000 грн; 06.08.2025 – 6 000 грн; 07.08.2025 – 8 000 грн; 08.08.2025 – 4 500 грн; 02.09.2025 – 3 000 грн; 02.09.2025 – 3 000 грн; 01.11.2025 – 3 000 грн; 06.11.2025 – 3 000 грн; 06.01.2026 – 6 000 грн; 17.02.2026 – 4 000 грн; 04.03.2026 – 3 000 грн.
А всього – за період з 21.11.2023 по 04.03.2026 в розмірі 91 000 грн. 00 коп.
Посилання представника скаржниці на порушення кримінального провадження щодо боржника у зв`язку з несплатою аліментів та звернення ним до суду з позовом про припинення стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, а також про звільнення від сплати заборгованості по сплаті аліментів жодним чином не доводять, що батьком не сплачувалися кошти на рахунок сина. Крім того, про факт добровільної сплати коштів на рахунок сина ОСОБА_4 зазначав ще в 2023 році у відзиві на позов про стягнення аліментів (т. 1, а.с. 27-37).
Відтак, висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні скарги є неправомірними.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Отже оскаржувана ухвала не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення.
Однак, вирішуючи вимоги скаржника, апеляційний суд звертає увагу, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (див., наприклад, постанову Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 707/999/21 (провадження № 61-11411св22)).
Відповідно до частини другої статі 451 ЦПК у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).
Тобто, суд визнає неправомірними саме дії державного виконавця та може зобов`язати здійснити перерахунок заборгованості боржника.
Крім того, в матеріалах справи відсутній розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № 75510568/1 від 11.03.2026.
Тому вимоги скарги визнати неправомірним розрахунок заборгованості зі сплати аліментів № 75510568/1 від 11.03.2026, складений державним виконавцем, та зобов`язання державного виконавця вжити дій щодо скасування такого розрахунку до задоволення не підлягають.
Отже, скаргу слід задовольнити частково, зобов`язавши державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Микицея В.Д., або іншу уповноважену посадову особу Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в провадженні якої перебуває виконавче провадження № 75510568, здійснити перерахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 за період з 21.11.2023 по 04.03.2026 з урахуванням сплачених на рахунок сина ОСОБА_2 сум в цей період у вказаному судом розмірі. У задоволенні решти вимог скарги слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 02 квітня 2026 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.
Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо визнання неправомірним та скасування розрахунку заборгованості зі сплати аліментів та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості задовольнити частково.
Зобов`язати державного виконавця Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Микицея В.Д., або іншу уповноважену посадову особу Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в провадженні якої перебуває виконавче провадження № 75510568, здійснити перерахунок розміру заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 за період з 21.11.2023 по 04.03.2026 з урахуванням сплачених на рахунок сина ОСОБА_2 сум в цей період в розмірі 91 000 (дев`яносто одна тисяча) грн. 00 коп.
В задоволенні решти вимог скарги відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча:   О.О. Томин
Судді:   В.А. Девляшевський
О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 25 травня 2026 року.