Справа № 288/435/26 
Провадження № 3/288/92/26 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2026 року селище Попільня
Суддя Попільнянського районного суду Житомирської області Зайченко Є.О., розглянувши справу про адміністративне правопорушення, яка надійшла від Відділення поліції №1 Житомирського РУП №2 ГУ НП в Житомирській області про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительки АДРЕСА_1 ,
місце роботи: не зазначила,
РНОКПП: не встановлено,
за частиною 1 статті 122-4 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:
До Попільнянського районного суду Житомирської області надійшла справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 122-4 КУпАП.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №610189, ОСОБА_1 , 09 березня 2026 року о 08:37 годині в селищі Попільня по вулиці Фомічова, 12, потрапила в ДТП керуючи ТЗ марки НІСАН д.н.з. НОМЕР_1 , після чого покинула місце події, чим порушила п.2.10.а.ПДР - Залишення водіями Т3, ін. учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил. Відповідальність передбачена: частиною 1 статті 122-4 КУпАП 
В судове засідання особа, що притягується до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 , не з`явилася, відповідно до Довідки про доставку повідомлення у додатку «Viber» Повідомлення у додаток "Viber" щодо документу " Судова повістка про виклик до суду в справі цивільній, адміністративній, про адміністративне правопорушення, іншій" на 11.05.2026 10:10:00 по справі № 288/435/26 ( 3/288/92/26) від 17.04.2026 сформоване 17.04.2026 11:28:08 одержувачу ОСОБА_1 на номер телефону НОМЕР_2 . Доставлено: 17.04.2026 11:34:28. Текст повідомлення у додаток "Viber": АДРЕСА_2.Викликається ОСОБА_1 як особа, яка притягається до адмін.відповідальності на 10:10 11.05.2026,справа 288/435/26, суддя Зайченко Є.О.Наслідки неявки-ст.268 КУпАП."
Захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - Яковенко Анатолій Вікторович в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся.
Клопотань про відкладення розгляду справи від вказаних осіб не надходило. Будь-яких доказів поважності причин неявки суду не надано.
Суд зауважує, що право на розгляд справи упродовж розумного строку є одним із елементів права на справедливий суд. Згідно зі статтею 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративне правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом та забезпечення виконання винесеної постанови.
Суд зазначає, що право на захист було забезпечено шляхом завчасного повідомлення про дату засідання. Відповідно до положень статті 268 КУпАП, враховуючи, що присутність особи за даною категорією справ не є обов`язковою, а наявних у матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування всіх обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка притягується до відповідальності, та її захисника.
Захисник особи, що притягується до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - Яковенко Анатолій Вікторович через канцелярію суду надав клопотання, в якому зазначив, що в провадженні Попільнянського районного суду Житомирської області перебуває справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 КУпАП.  ОСОБА_1 , згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №610189 від 09.03.2026 року, ставиться у провину, що 09.03.2026 о 08.37 год в с-щі Попільня по вул. Фомічова, 12, потрапила в ДТП керуючи ТЗ марки Нісан д.н.з. НОМЕР_1 після чого покинула місце події чим порушила п. 2.10 а ПДР. 
Відповідальність за яке передбачене ст. 122-4 КУПАП. Однак докази, які містяться в матеріалах справи, поза розумним сумнівом не підтверджують вини ОСОБА_2 , у вчиненні інкримінованого їй правопорушення. Указаний протокол про адміністративне правопорушення складено уповноваженою особою - поліцейським ВП №1 ЖРУП №2 ГУНП в Житомирській області сержантом поліції Мошківським Данилом Віталійовичем із заповненням всіх передбачених граф протоколу та у відповідності до вимог Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395.
В п.11 протоколу вказано, що до протоколу додається - Заявка. Відповідно до розділу IX (особливості оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 124 КУПАП) Інструкції оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015 №1395, у разі порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, на місці дорожньо-транспортної пригоди (далі- ДТП) складається протокол про адміністративне правопорушення стосовно цих осіб, до якого додаються.
1) схема місця ДТП, яку підписують учасники ДТП та поліцейський;
2) пояснення учасників пригоди та свідків (у разі їх наявності);
3) показання технічних приладів (у разі їх наявності);
4) показання засобів фото- та/або відеоспостереження (у разі їх наявності);
5) інші матеріали, які необхідні для прийняття рішення у справі.
Якщо при ДТП один з його учасників зник з місця пригоди, поліцейський оформляє схему місця ДТП, відбирає пояснення в потерпілого, свідків (у разі їх наявності), встановлює наявність засобів зовнішнього відео-, фотоспостереження та невідкладно повідомляє уповноважену особу підрозділу поліції, відповідальну за розшук осіб, що зникли з місця ДТП. Остання зобов?язана вжити всіх можливих заходів для встановлення винуватців ДТП та обставин її вчинення в найкоротший строк, але не більше двох місяців.
Розшук осіб, що зникли з місця ДТП, здійснюється шляхом використання баз (банків) даних, що входять до єдиної інформаційної системи МВС, відкритих джерел інформації, надсилання запитів про отримання необхідних фото- та/або відеофіксацій відповідної пригоди, виклику осіб для прибуття до підрозділу або відвідування їх за місцем проживання (перебування), роботи.
При встановленні транспортного засобу, який зник з місця пригоди, проводяться його огляд на предмет наявності характерних пошкоджень, інших обставин ДТП та фотофіксація.
Однак матеріали справи не містять даних про те, що працівниками поліції вживались вищенаведені заходи щодо розшуку як ОСОБА_2 так і автомобіля яким керувала остання.
Матеріали справи не містять сукупності належних та допустимих доказів, які б свідчили, про наявність прямого чи непрямого умислу у ОСОБА_1 , на залишення місця дорожньо-транспортної пригоди з метою приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння. Натомість доказами, які підтверджують обставину, що ОСОБА_2 залишала місце ДТП не з метою приховування факту такої пригоди, або обставин її скоєння, є її звернення на спецлінію 102 із повідомленням про саму обставину ДТП, про причетність конкретної особи до даної ДТП, про залишення вказаною особою місця ДТП, про те, що збоку працівників поліції на звернення ОСОБА_2 . Вказана інформація була отримана захисником за адвокатським запитом, є належним та допустимим доказом в даній справі. Таким чином саме за зверненням ОСОБА_2 працівникам поліції стало відомо про саму дорожньо-транспортну пригоду, про місце її вчинення, а також про причетну до вказаної ДТП особу та транспортний засіб, тому фабула обвинувачення викладена в протоколі про адміністративне правопорушення складеного відносно ОСОБА_2 , не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального права, які регулюють дані правовідносини.
Також захисник звертає увагу на дотримання вимог процесуального оформлення протоколу, а також доказів. Як було зазначено вище в протоколі про адміністративне правопорушення, в п.11 вказано, що до протоколу додається - Заявка, в той час як до протоколу долучені як копії документів так і інші документи крім заявки. Крім цього у фабулі обвинувачення вказано, що ОСОБА_1 потрапила в ДТП керуючи автомобілем марки Нісан д.н.з. НОМЕР_1 , однак ОСОБА_1 заперечує вказані обставини. Спростуванням цього є також наявна в матеріалах справи довідка (а.с.4), згідно якої номерний знак НОМЕР_1 належить автомобілю Toyota Hilux, власником якого є ПП «Нафтакрузер».
В матеріалах справи містяться копії схеми місця ДТП та пояснень, які належним чином не завірені.

Захисник також зазначив, що копії документів, а не оригінали, які містяться в матеріалах справи, не засвідчені в установленому порядку, що відповідно до закону ставить під сумнів їх допустимість.
Таким чином протокол про адміністративне правопорушення та сукупність письмових доказів, які містяться в матеріалах справи, однак не є його додатками, не містить достатніх даних, які поза розумним сумнівом свідчать про вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ст.122-4 КУПАП.
За вказаних обставин захисник просить долучити до матеріалів справи відповідь на адвокатський запит з додатком, а провадження в справі про адміністративне правопорушення закрити за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУПАП.
Разом з тим, в судовому засіданні 06 квітня 2026 року було з`ясовано, чи притягувалася  ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за статтями 124 та 122-6 КупАП. 
З положень статті 251 КУпАП вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, а також іншими документами.
Суд дослідивши матеріали справи та розглянувши клопотання захисника, приходить до наступного.
Згідно вимог статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчинені, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (частина 1 статті 9 КУпАП).
Статтею 122-4 КУпАП передбачена відповідальність за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.1.10 ПДР України, під залишенням місця дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти дії учасника дорожньо-транспортної пригоди, спрямовані на приховання факту такої пригоди або обставин її скоєння, які спричинили необхідність проведення поліцейськими заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.
Тобто, з суб`єктивної сторони правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП характеризується наявністю виключно прямого умислу.
За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення вважається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
Таким чином, системний аналіз вимог диспозиції статті 122-4 КУпАП та ПДР дає підстави визначити, що суб`єктивна сторона даного правопорушення передбачає як обов`язкову ознаку наявність умислу на вчинення протиправних дій, а саме: дії правопорушника спрямовані на приховання факту ДТП або обставин ДТП та окрім цього, вказані протиправні дії мають наслідком проведення працівниками поліції заходів щодо встановлення (розшуку) цього учасника та (або) розшуку транспортного засобу.
Щодо факту залишення місця ДТП та суб`єктивної сторони вини, суд зазначає наступне. Доводи захисту про те, що ОСОБА_1 не мала умислу на приховування факту ДТП, оскільки самостійно зателефонувала на спецлінію «102», не можуть бути підставою для звільнення від відповідальності. П.2.10.а.ПДР України чітко зобов`язує водія у разі причетності до ДТП негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди. Здійснення телефонного дзвінка до поліції є виконанням лише частини обов`язків водія, проте не скасовує імперативну вимогу щодо присутності на місці події до завершення оформлення матеріалів. 

Залишення місця пригоди водієм фактично унеможливлює проведення огляду на стан сп`яніння на місці та фіксацію слідової картини у первинному стані.
Захисник вказує на розбіжність між маркою автомобіля «Нісан», вказаною у протоколі, та даними про номерний знак НОМЕР_1 , який належить автомобілю «Toyota Hilux».
Суд зазначає, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №610189 від 09 березня 2026 року вбачається, що ОСОБА_1 керувала транспортним засобом марки "Нісан" д.н.з. НОМЕР_1 .
Разом з тим, суд зазначає, що помилкове зазначення у протоколі марки автомобіля як "Нісан" замість фактичної "Toyota Hilux", що підтверджується Довідкою щодо належності транспортного засобу, виданою Відділенням поліції №1 Житомирського РУП №2 ГУ НП в Житомирській області, якій належить державний номерний знак НОМЕР_1 , є технічною опискою, яка не спростовує суті вчиненого правопорушення. Суд приходить до такого висновку, оскільки визначальним ідентифікатором транспортного засобу в даному випадку є його державний реєстраційний номер, який вказаний вірно.
Крім того, факт керування саме автомобілем з н.з. НОМЕР_1 підтверджується особистим повідомленням ОСОБА_1 на спецлінію "102" безпосередньо після події. Вказане свідчить про те, що особа, яка притягається до відповідальності, чітко усвідомлювала, яким саме транспортним засобом вона керувала та учасником якої події вона стала.
Таким чином, вказана неточність у протоколі не створює сумнівів щодо об`єктивної сторони правопорушення та не перешкоджає суду встановити істину у справі, оскільки сукупність інших доказів однозначно вказують на причетність ОСОБА_1 на автомобілі з д.н.з. НОМЕР_1 до вказаної дорожньо-транспортної пригоди.
Аргументи захисника про порушення поліцією процедури розшуку (згідно з Інструкцією №1395) є безпідставними. Спеціальна процедура розшуку із залученням відповідних підрозділів застосовується у випадках, коли особу винуватця не встановлено. У даній справі особу водія було ідентифіковано оперативно, зокрема, завдяки активним діям самої ОСОБА_1 .
Щодо використання копій документів, то матеріали справи містять достатню сукупність доказів, які в цілому створюють цілісну картину правопорушення.
Разом з тим, суд відхиляє твердження захисника про відсутність у матеріалах справи доказів умислу ОСОБА_1 на вчинення правопорушення, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено самим захисником у клопотанні, ОСОБА_1 особисто телефонувала на спецлінію "102" з повідомленням про ДТП. Вказана обставина є беззаперечним доказом того, що водій достовірно знала про факт пригоди, усвідомлювала її наслідки та свою причетність до неї. Маючи повне усвідомлення того, що відбулася дорожньо-транспортна пригода, ОСОБА_1 всупереч вимогам п. 2.10.а.ПДР України, здійснила свідомий вольовий акт - привела транспортний засіб у рух та поїхала з місця події.
Для кваліфікації за частиною 1 статті 122-4 КУпАП не має значення подальша мотивація водія. Юридично значущим є факт того, що особа усвідомлювала свій обов`язок залишатися на місці, але свідомо його проігнорувала.
Суд приходить до висновку, що в діях  ОСОБА_1  є склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122-4 КУпАП, що підтверджується:
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №610189 від 09 березня 2026 року, в якому зафіксовано факт вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , передбаченого частиною 1 статті 122-4 КУпАП, та зазначено що їй роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст. 63 Конституцією України, ст. 268 КУпАП, від підпису відмовилась;
- копією постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕНА №6795977 від 098 березня 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 126 КУпАП;
- копією схеми місця ДТП від 09 березня 2026 року;
- копією пояснень ОСОБА_4 від 09 березня 2026 року;
- копією пояснень ОСОБА_1 .
Таким чином, в судовому засіданні доведено вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122-4 КУпАП
Відповідно до статті 2 КУпАП, законодавство України про адміністративні правопорушення складається з цього Кодексу та інших законів України. Закони України про адміністративні правопорушення до включення їх у встановленому порядку до цього Кодексу застосовуються безпосередньо.
Положення статті 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України), передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Згідно статті 53 Закону України «Про дорожній рух» юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.
Відповідно до статті 19 Закону України «Про міжнародні договори України», ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» стала практика Європейського суду з прав людини є частиною національного законодавства та обов`язкова до застосування судами як джерело права.
У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Статтею 23 КУпАП передбачено, що адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Призначаючи  ОСОБА_1  адміністративне стягнення за вчинене адміністративне правопорушення, у відповідності до статті 33 Кодексу України про адміністративні правопорушення, враховується характер вчиненого адміністративного правопорушення, особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, ступінь її вини у вчиненому правопорушенні та майновий стан. При призначенні адміністративного стягнення суд враховує характер скоєного правопорушення та особу винного, а також обставини, які пом`якшують та обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення.
Обставин, які обтяжують, та обставин, які пом`якшують відповідальність ОСОБА_1 , не встановлено.
З урахуванням зазначених обставин справи та особи порушника, є всі підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та накладення на неї адміністративного стягнення в межах, встановлених у санкції частиною 1 статті 122-4 КУпАП, у виді штрафу.
Відповідно до ст. 40-1 КУпАП, Закону України «Про судовий збір» судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення суддею постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Керуючись статтею 40-1, частиною 1 статті 122-4, статтями 280, 283, 284 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Визнати ОСОБА_1 винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122-4 КУпАП. 
Застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення за частиною 1 статті 122-4 КУпАП - у вигляді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 гривень 00 копійок.
Штраф належить стягнути на наступний рахунок: UA368999980313060149000006001, отримувач коштів: ГУК у Житомир.обл/Житомир обл/21081300, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37976485, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету: 21081300.
Стягнути з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму, що становить 665 гривень 60 копійок та зарахувати його на рахунок отримувача: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); Рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106.
Відповідно до статті 307 КУпАП штраф має бути сплачений порушником не пізніш як через 15 днів з дня вручення постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження або внесення на неї подання прокурором такої постанови - не пізніш як через 15 днів з дня повідомлення про залишення скарги або подання без задоволення.

Штраф, накладений за вчинення адміністративного правопорушення, вноситься порушником в установу банку України.
Відповідно до статті 308 КУпАП у разі несплати правопорушником штрафу у строк, установлений частиною першою статті 307 цього Кодексу, постанова про накладення штрафу надсилається для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби за місцем проживання порушника, роботи або за місцезнаходженням його майна в порядку, встановленому законом. У порядку примусового виконання постанови про стягнення штрафу за вчинення адміністративного правопорушення з правопорушника стягується: подвійний розмір штрафу, визначеного у відповідній статті цього Кодексу та зазначеного у постанові про стягнення штрафу; витрати на облік зазначених правопорушень. Розмір витрат на облік правопорушень визначається Кабінетом Міністрів України.
Термін звернення до виконання три місяці.
Апеляційна скарга на постанову про притягнення до адміністративної відповідальності подається до Житомирського апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову, протягом 10 днів з дня винесення постанови.

Суддя Попільнянського 
районного суду   Є.О.Зайченко