ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
14.05.2026	Справа № 910/15980/24	

Суддя Н.Б. Плотницька, розглянувши справу
за позовом	Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ідентифікаційний код 40538421)	
до	Товариства з обмеженою відповідальністю "Ентер Сервіс Груп" (01601, місто Київ, площа Спортивна, 1А, ідентифікаційний код 42029949)	
про	стягнення 458 390 грн 82 коп.	
Представники сторін: не викликались
ВСТАНОВИВ:
25.12.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ентер Сервіс Груп" про стягнення заборгованості за договором про надання послуг № 3520/КТМ-23-24 від 28.03.2024 у розмірі 458 390 грн 82 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним на виконання умов договору сплачено аванс в розмірі 312 234 грн 20 коп., однак послуги за договором відповідачем у строк до 20.08.2024 не надано, що стало підставою для нарахування штрафних санкцій та 3% річних, інфляційних втрат на підставі статті 625 Цивільного кодексу України.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.03.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 позов задовольнив частково, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ентер Сервіс Груп" на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" стягнуто 118 649 грн 00 коп. пені, 5 203 грн 90 коп. штрафу та 1 857 грн 80 коп. судового збору, у задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Постановою Верховного суду від 29.01.2026 рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 у справі №910/15980/24 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення попередньої оплати (авансу), 3% річних та інфляційних втрат скасовано, справу №910/15980/24 в частині оскарження та скасування передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/15980/24 передано на розгляд судді Плотницькій Н.Б.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.02.2026 справу № 910/15980/24 прийнято до провадження, розгляд справи постановлено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами
04.03.2026 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли пояснення по справі.
19.03.2026 на адресу Господарського суду міста Києва повернулося поштове відправлення за № R067109194538, яким на адресу відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (01601, місто Київ, площа Спортивна, 1А), було направлено ухвалу від 24.02.2026, із зазначенням причини повернення: за закінченням терміну зберігання, дата довідки ф.20: 14.03.2026.
Відповідно до частин 2, 7 статті 120 Господарського процесуального кодексу України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.
У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.
Згідно з пунктом 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Таким чином, суд дійшов висновку, що ухвала Господарського суду міста Києва від 24.02.2026 вручена відповідачу 14.03.2026.
Станом на 14.05.2026 відповідачем вимог ухвали суду від 24.02.2026, зокрема щодо подання відзиву на позов, не виконано.
З огляду на вищевикладене, оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "Ентер Сервіс Груп" не скористалося наданими йому процесуальними правами, зокрема, відповідачем не надано відзиву на позовну заяву, будь-яких письмових пояснень та інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, суд, на підставі частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, дійшов висновку про можливість розгляду даної справи виключно за наявними матеріалами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:
28.03.2024 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (замовник за договором, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ентер Сервіс Груп" (виконавець за договором, відповідач у справі) уклали договір надання послуг №3520/КТМ-23-24 (далі - договір), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати на свій ризик та своїми силами послуги згідно ДК 021:2015:45260000-7 Покрівельні роботи та інші спеціалізовані будівельні роботи (поточний ремонт покрівлі та фасаду будівлі ЦТП за адресою: Харківське Шосе, 62 в РТМ "Дарниця" СП "Київські теплові мережі" КП "Київтеплоенерго", а замовник - прийняти і оплатити якісно надані послуги відповідно до умов цього договору.
Згідно з пунктом 3.1 договору ціна цього договору визначена Договірною ціною та кошторисною документацією до неї (додаток 1 до договору), і становить 1 040 780 грн 66 коп. в тому числі ПДВ 20%.
У відповідності до пункту 4.1 договору замовник впродовж 10 календарних днів від дати надсилання виконавцю заявки на надання послуг виплачує виконавцю попередню оплату у розмірі 30% від ціни договору, що складає 312 234 грн 20 коп. з ПДВ.
Виконавець протягом 60 календарних днів з дня отримання попередньої оплати підтверджує її використання актами КБ-2в та довідками КБ-3. У разі несвоєчасного надання актів КБ-2в та довідок КБ-3 виконавець зобов`язаний протягом 10 робочих днів повернути попередню оплату з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення (пункт 4.3).
Пунктом 4.2 договору визначено, що попередня оплата використовується виконавцем виключно для придбання матеріалів, конструкцій, виробів, необхідних для надання послуг, водночас, акт КБ-2в та довідка про вартість виконаних підрядних робіт (типова форма №КБ-3) - є документами, що підтверджують вартість виконаних робіт і для проведення взаєморозрахунків із замовниками, а не підтвердженням, в даному випадку, використання попередньої оплати на придбання матеріалів, конструкцій, виробів, необхідних для надання послуг.
Відповідно до пункту 5.1 договору строк надання послуг: протягом 90 календарних днів з дати, зазначеної заявником в заявці, направленій виконавцю але не пізніше 29.11.2024. Заявка надається шляхом надсилання листа з електронної пошти замовника на електронну пошту виконавця, вказану у розділ XIV договору. Виконавець надсилає на електронну пошту замовника вказану в заявці, скановану копію листа про отримання заявки та підтвердження початку надання послуг з зазначеної в ній даті.
Згідно пункту 7.2. договору за прострочення зобов`язання відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі 0,1% від загальної ціни договору за кожен день прострочення та штраф в розмірі 0,5% від загальної ціни договору, а у разі здійснення попередньої оплати та/або виникнення переплати виконавець крім сплати штрафу та пені повертає на вимогу замовника всі кошти отримані від замовника за ненадані або неналежно надані послуги з урахуванням індексу інфляції.
Пунктом 12.1 договору сторонами погоджено, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами і діє до 21.12.2024 включно, а в частині проведення розрахунків - до повного їх завершення.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.
Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Дослідивши зміст укладеного договору, суд дійшов до висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором підряду.
Відповідно до норм статті 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Згідно зі статтею 843 Цивільного кодексу України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Стаття 853 Цивільного кодексу України встановлює обов`язок замовника прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові, в іншому випадку він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Частиною 1 статті 854 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Відповідно до частини 4 статті 879 Цивільного кодексу України оплата робіт проводиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.
Відповідно до частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. Акт, підписаний однією стороною, може бути визнаний судом недійсним лише у разі, якщо мотиви відмови другої сторони від підписання акту визнані судом обґрунтованими.
За матеріалами справи судом встановлено, що на виконання умов договору договором про надання послуг № 3520/КТМ-23-24 від 28.03.2024 позивачем на підставі платіжної інструкції від 03.05.2024 № 18720 було перераховано на розрахунковий рахунок підрядника - Товариства з обмеженою відповідальністю "Ентер Сервіс Груп" попередню оплату у сумі 312 234 грн 20 коп., 07.05.2024 позивачем на адресу відповідача направлено заявку на надання послуг, згідно з якою відповідач мав надати послуги протягом 90 днів з 22.05.2024.
За змістом статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з частинами 1, 2 статті 251 Цивільного кодексу України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Проте, як зазначено позивачем в позовній заяві, відповідачем роботи, визначені умовами договору, не виконано.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач на адресу відповідача направив претензію від 23.09.2024 № 7/22.6/4248 про повернення коштів попередньої оплати та сплати штрафних санкцій. 
Доказів задоволення відповідачем зазначеної вимоги та повернення грошових коштів позивачу, як і належних та допустимих доказів виконання робіт на зазначену суму, оформлених у відповідності до вимог Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", суду не надано.
Таким чином, як зазначає позивач в позовній заяві та встановлено судом, обов`язок щодо виконання робіт за договором про надання послуг № 3520/КТМ-23-24 від 28.03.2024 загальною вартістю 312 234 грн 20 коп. на суму здійсненої відповідної передплати, всупереч домовленостям між сторонами, вимогам цивільного та господарського законодавства відповідач не виконав, в результаті чого у останнього виник обов`язок перед позивачем з повернення суми попередньої оплати в розмірі 312 234 грн 20 коп., яку позивач просив стягнути в судовому порядку. Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань позивачем нараховано 118 649 грн 00 коп. пені, 5 203 грн 90 коп. штрафу, 3 813 грн 35 коп. 3 % річних та 18 490 грн 37 коп. інфляційних втрат.
Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.03.2025, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 позов задовольнив частково, з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ентер Сервіс Груп" на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" стягнуто 118 649 грн 00 коп. пені, 5 203 грн 90 коп. штрафу та 1 857 грн 80 коп. судового збору, у задоволенні іншої частини позову відмовлено.
Ухвалюючи вказане рішення, суди виходили з того, що у матеріалах справи відсутні докази відмови чи розірвання з ініціативи позивача договору про надання послуг № 3520/КТМ-23-24 від 28.03.2024, яка не є безумовною, що в свою чергу виключає можливість стягнення сплачених за цим договором коштів з відповідача, як це передбачається частиною другою статті 849 Цивільного кодексу України. Крім того, суди вказали про відсутність підстав для встановлення прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем на вказану суму, що свідчить про безпідставність здійснених позивачем нарахувань трьох процентів річних та інфляційних втрат.
Постановою Верховного суду від 29.01.2026 рішення Господарського суду міста Києва від 17.03.2025 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2025 у справі № 910/15980/24 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення попередньої оплати (авансу), 3% річних та інфляційних втрат скасовано, справу №910/15980/24 в частині оскарження та скасування передано на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.
Верховний Суд у постанові від 29.01.2026 у справі № 910/15980/24 зазначив, що ані суд першої інстанції, ані суд апеляційної інстанції не надавав правової оцінки положенням пункту 4.3 Договору про надання послуг № 3520/КТМ-23-24 від 28.03.2024, зокрема і у контексті наявності/відсутності правових підстав для повернення авансу. Суди попередніх інстанцій помилково вдались до оцінки інших умов договору про надання послуг № 3520/КТМ-23-24 від 15.02.2024, зокрема, пункту 4.5 (яким передбачено обов`язок підрядника повернути суму попередньої оплати у разі дострокового розірвання договору) та помилково застосували до спірних правовідносин положення частини другої статті 849 Цивільного кодексу України в якості правової підстави для відмови у позові, залишивши при цьому поза увагою інші обставини справи та нормативно-правове обґрунтування позову. Верховний Суд відзначив, що пункт 4.5 спірного договору встановлює іншу (відмінну) правову підставу для повернення підрядником попередньої оплати, ніж ту, що зазначена у позові, а норма частини другої статті 849 Цивільного кодексу України регламентує порядок відмови замовника від договору та відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням договору, що вочевидь не узгоджується з предметом та підставами позову, а також обставинами даної справи, за яких замовник під час дії договору не відмовлявся в односторонньому порядку від договору, що є його правом.
Відповідно до частини 5 статті 310 Господарського процесуального кодексу України висновки суду касаційної інстанції, у зв`язку з якими скасовано судові рішення, є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.
Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 193 Господарського кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. 
Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 Цивільного кодексу України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 627, 628 Цивільного кодексу України).
Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. 
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 Цивільного кодексу України).
Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.
Частиною 1 статті 78 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
З огляду на вищевикладене та враховуючи, те що матеріалами справи підтверджується факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором у встановлений строк щодо виконання робіт або повернення суми невикористаного авансу, розмір заборгованості відповідає фактичним обставинам та на момент прийняття рішення доказів виконання робіт або повернення сплачених позивачем коштів відповідач суду не представив, як і доказів, що спростовують вищевикладені обставини, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача 312 234 грн 20 коп. боргу підлягають задоволенню.
Щодо вимог про стягнення 3 813 грн 35 коп. 3 % річних та 18 490 грн 37 коп. інфляційних втрат, нарахованих за період прострочення з 21.08.2024 до 12.12.2024, суд зазначає наступне.
З урахуванням приписів статті 549, частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" правовими наслідками порушення грошового зобов`язання, тобто зобов`язання сплатити гроші, є обов`язок сплатити не лише суму основного боргу, а й неустойку (якщо її стягнення передбачене договором або актами законодавства), інфляційні нарахування, що обраховуються як різниця добутку суми основного боргу на індекс (індекси) інфляції, та проценти річних від простроченої суми основного боргу.
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Як вбачається з аналізу статей 612, 625 Цивільного кодексу України право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних, які не є штрафними санкціями, є способом захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.
Зазначені інфляційні нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Суд зазначає, що інфляційні нарахування на суму боргу здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.
При цьому розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Дії відповідача є порушенням зобов`язання, що є підставою для захисту майнових прав та інтересів позивача, відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України.
З огляду на вимоги статті 86 Господарського процесуального кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру відповідних пені та інших нарахувань.
Тобто визначаючи розмір заборгованості за договором, зокрема, в частині пені, процентів річних та інфляційних втрат суд зобов`язаний належним чином дослідити поданий стороною доказ (в даному випадку - розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду.
За результатами здійсненої за допомогою системи "ЛІГА" перевірки нарахування позивачем заявлених до стягнення інфляційних втрат та 3 % річних судом встановлено, що розмір інфляційних втрат та 3 % річних, перерахований судом у відповідності до приписів чинного законодавства та в межах визначеного позивачем періоду прострочення, відповідає вимогам зазначених вище норм законодавства, умовам договору та є арифметично вірним, тому вказані вимоги позивача про стягнення з відповідача 3 813 грн 35 коп. 3 % річних та 18 490 грн 37 коп. інфляційних втрат підлягають задоволенню за розрахунком позивача.
Згідно з частиною 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається: у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Як зазначала Велика Палата Верховного Суду в ухвалах від 30.03.2021 у справі № 911/2390/18, від 19.01.2023 у справі № 500/2632/19, у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом з тим у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на новий розгляд до суду першої чи апеляційної інстанції, то розподіл судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат. Така правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 20.04.2023 у справі № 924/600/21, у постанові від 01.02.2023 у справі № 924/862/21, у постанові від 03.11.2023 у справі № 903/972/20, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.04.2023 у справі № 199/3152/20.
З матеріалів справи встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4 496 грн 17 коп. (платіжна інструкція № 32834 від 03.04.2025) та за подання касаційної скарги у розмірі 8 028 грн 91 коп. (платіжна інструкція № 12205 від 06.10.2025).
Оскільки за наслідками нового розгляду справи № 910/15980/24 позовні вимоги задоволено повністю, суд дійшов висновку про покладення на відповідача витрат позивача зі сплати судового збору за подання апеляційних та касаційних скарг у сумі 12 525 грн 08 грн.
Керуючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, статтею 123, статтею 129, статтями 232-233, статтями 237- 238, статтею 240 Господарського процесуального кодексу України, суд
УХВАЛИВ:
1. Позовні вимоги, направлені на новий розгляд постановою Верховного суду від 29.01.2026, задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ентер Сервіс Груп" (01601, місто Київ, площа Спортивна, 1А, ідентифікаційний код 42029949) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (01001, місто Київ, площа Івана Франка, будинок 5, ідентифікаційний код 40538421) заборгованість в розмірі 312 234 (триста дванадцять тисяч двісті тридцять чотири) грн 20 коп., 3 813 (три тисячі вісімсот тринадцять) грн 35 коп. 3 % річних, 18 490 (вісімнадцять тисяч чотириста дев`яносто) грн 37 коп. інфляційних втрат, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 5 018 (п`ять тисяч вісімнадцять) грн 07 коп., витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 4 496 (чотири тисячі чотириста дев`яносто шість) грн 17 коп. та витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 8 028 (вісім тисяч двадцять вісім) грн 91 коп.
3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частини 1 статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 Господарського процесуального кодексу України).

Суддя Н.Плотницька