ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №380/17715/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2026 року
Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ланкевича А.З., розглянувши у письмовому провадженні в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР-БУД ТРЕЙД» до Львівської митниці про визнання протиправними та скасування рішень, -
в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з позовною заявою, в якій просить визнати протиправними та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400050/2 від 05.03.2025 року та №UA209000/2025/400075/2 від 08.05.2025 року.
Посилається на те, що при митному оформленні товару, який ввозився на територію України, позивач визначив його митну вартість за основним методом – ціною договору (контракту), вказавши її у декларації митної вартості, до якої підприємством було також додано документи, що підтверджують заявлену митну вартість товару згідно з переліком, визначеним Митним кодексом України (далі – МК України). На думку позивача, митний орган безпідставно не визнав заявлену митну вартість та незаконно прийняв рішення про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товару та коригування його митної вартості, застосувавши резервний метод 2ґ (ст.64 МКУ). Позивач не погоджується із зазначеними в рішеннях про коригування митної вартості доводами митного органу та стверджує, що подані підприємством до митного оформлення та додатково на вимогу митного органу документи містять достатньо відомостей, що визначають та підтверджують числові значення складових митної вартості товару. Зокрема, вказує, що ЦМР за своєю суттю є транспортним документом і не містить відомостей щодо вартості перевезення; маршрут перевезення товару пролягав з Бандирми (Туреччина) до Порубного, а зазначення в графі 4 ЦМР м.Бурса не свідчить про понесення додаткових витрат, оскільки місто Бурса знаходиться на маршруті між Бандирмою та Порубним; витрати з навантаження товару на умовах поставки EXW Bandirma входять до загальної вартості транспортно-експедиційних послуг, наданих експедитором МПП «Соломія», і підтверджуються рахунками-фактурами №64 від 25.02.2025 та №128 від 02.05.2025, довідками калькуляціями транспортних витрат, заявками на транспортні послуги; витрати на транспортування фактично оплачені платіжними інструкціями №366 від 06.03.2025 та №822 від 12.05.2025; видання рахунку на оплату транспортних послуг до дати перетину вантажем державного кордону не свідчить про невідомість витрат на момент виставлення рахунку, оскільки розмір транспортних витрат визначається з огляду на наперед відому відстань; порядок здійснення оплати за товар (повна попередня оплата чи оплата частинами) не є ціноутворюючим фактором і не впливає на митну вартість товару; ціна товару погоджена сторонами у рахунках-фактурах (інвойсах) №CI#RVN312.WL.UA.YK від 18.02.2025 та №CI#RVN349.WL.UA.YK від 30.04.2025; експортна декларація країни відправлення не є обов`язковим документом, що підтверджує митну вартість; відсутність підписів відправника та перевізника у графі 22 ЦМР не впливає на правильність визначення митної вартості; митні декларації, на які посилається митний орган як на джерела інформації для коригування, стосуються відмінних від оцінюваних товарів інших виробників, які постачалися з інших міст на значно більшу відстань. На підставі наведеного вважає, що рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400050/2 від 05.03.2025 та №UA209000/2025/400075/2 від 08.05.2025 є протиправними та такими, що підлягають скасуванню. Просить позов задовольнити повністю.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що обов`язок доведення ціни товару лежить на декларанті, і саме декларант має довести, що ним правильно здійснено розрахунки митної вартості, в т.ч. обрано метод визначення митної вартості товару. При цьому митний орган, у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Вказав, що необхідність витребування документів є передусім способом упевнитися в тому, що декларант правильно визначив митну вартість. У спірному випадку, подані позивачем до митного оформлення документи містили розбіжності та не містили всіх необхідних відомостей для підтвердження заявленої митної вартості імпортованого товару; крім того, позивач не надав усі додатково витребувані відповідачем документи, що не дало митному органу можливість підтвердити заявлені складові митної вартості товарів. Зокрема, у графі 4 ЦМР зазначено м.Бурса як місце завантаження товару, тоді як у графі 20 митної декларації задекларовано умови поставки EXW Bandirma, що, на думку відповідача, унеможливлює встановлення точного маршруту перевезення та перевірки правильності розрахунку складових митної вартості; на умовах EXW витрати з навантаження товару покладаються на покупця, проте такі витрати не відображені у товаросупровідних документах та не включені до розрахунку митної вартості; рахунки на відшкодування витрат на перевезення складено до фактичної дати перетину вантажем кордону; рахунок-фактура №128 від 02.05.2025 та довідка про відшкодування витрат на перевезення не містять відомостей про особу, що їх виписала; заявка на перевезення №59 від 28.04.2025 не засвідчена стороною виконавця; графік фактично здійснених платежів не відповідає умовам контракту, додаткової угоди та проформи-інвойсу; експортна декларація не може бути взята до уваги через відсутність в ній відміток митних органів; декларантом не надано перекладу документів українською мовою у відповідності до ст.254 МК України. Зважаючи на викладене, вважає, що рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400050/2 від 05.03.2025 та №UA209000/2025/400075/2 від 08.05.2025 є правомірними і підстав для їх скасування немає. Просить відмовити в задоволенні позову повністю. У випадку задоволення позовних вимог відповідач просить відмовити у задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на переклад документів.
Від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій зазначає, що митні декларації, на які посилається митний орган як на джерела інформації для коригування митної вартості (№UA110150/2025/932 від 24.01.2025 та №UA110150/2025/5464 від 24.04.2025), не є релевантними, оскільки стосуються відмінних від оцінюваних товарів (шпалери та аналогічні настінні покриття вінілові гарячого тиснення на флізеліновій основі), інших виробників (ADAWALL DUVAR KAGITLARI SAN. VE DE K. TIC. LTD. STI та ARMADA DUVAR KAGITLARI A. S.), які постачалися з міст ADANA та Mersin відповідно (мінімум на 800 км дальше від державного кордону, ніж Бандирма). Маршрут товару у кожному випадку пролягав від заводу виробника товару в Бандирмі до Порубного, при цьому місто Бурса розташоване на цьому маршруті між Бандирмою та Порубним, а відтак твердження відповідача про понесення позивачем додаткових витрат на транспортування від Бурси до Бандирми є необґрунтованими. Витрати на здійснення перекладу документів є витратами, пов`язаними з розглядом справи, належать до судових витрат, є обґрунтованими, документально підтвердженими та пропорційними до предмета спору.
Ухвалою судді від 01.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Товариство з обмеженою відповідальністю «СТАР-БУД ТРЕЙД» (місцезнаходження: вул.Угрина, буд.17, с.Липники, Пустомитівський р-н, Львівська обл., 81134; код ЄДРПОУ:42454019) зареєстроване як юридична особа. Основним видом економічної діяльності вказаного підприємства є оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням (46.73).
04.03.2024 між ТОВ «СТАР-БУД ТРЕЙД», як покупцем, та компанією RAVENA DUVAR KAGITLARI SAN. A.S. (Туреччина), як продавцем, укладено договір №RAV-STAR01/04.03.24 (далі – Контракт), за умовами якого продавець постачає на адресу покупця шпалери на умовах поставки EXW Bandirma (ІНКОТЕРМС 2000).
До Контракту сторонами укладено додаткові угоди №1 від 29.04.2024 та №2 від 30.12.2024, якими, серед іншого, узгоджувалися умови оплати товару.
На виконання умов Контракту, відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) №CI#RVN312.WL.UA.YK від 18.02.2025, позивач придбав у продавця товар – шпалери, вироблені з паперу, покритого з лицьового боку зернистим, тисненим, забарвленим, надрукованим малюнком або іншим способом, оздобленого шаром пластмаси, торговельної марки RAVENA, виробництва RAVENA DUVAR KAGITLARI SAN. A.S. (Туреччина), загальною вартістю 55388,00 доларів США.
З метою митного оформлення цього товару декларант позивача подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA209140005428U1 від 04.03.2025. Митна вартість товару визначена за ціною контракту (основним методом) у розмірі 2395707,36 грн.
Одночасно декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією, в якості підстави для застосування основного методу було надано документи, зазначені у графі 44 митної декларації, а саме: пакувальний лист №PL#RVN312.WL.UA.YK від 21.02.2025, рахунок-проформу №PI#RVN312.WL.UA.YK від 18.02.2025, рахунок-фактуру (інвойс) №CI#RVN312.WL.UA.YK від 18.02.2025, міжнародну товарно-транспортну накладну №442578 від 25.02.2025, супровідний документ Т1 №25TR160100012146M6 від 26.02.2025, сертифікат про походження товару №C1652733 від 25.02.2025, некласифікований комерційний документ №RV32025000000010 від 24.02.2025, платіжні інструкції в іноземній валюті №289 від 25.02.2025 та №336 від 03.03.2025, рахунок-фактуру №64 від 25.02.2025, довідку калькуляцію транспортних витрат від 25.02.2025, договір №RAV-STAR01/04.03.24 від 04.03.2024, додаткові угоди №1 від 29.04.2024 та №2 від 30.12.2024, договір №01 на транспортне обслуговування від 03.01.2025, заявку на транспортні послуги №31 від 21.02.2025, картку обліку АТЗ від 03.03.2025, копію митної декларації країни відправлення №25160100EX00022394 від 25.02.2025.
Митний орган повідомив декларанта, що документи не містять достатньої інформації, необхідної для визначення числових значень складових митної вартості, та запропонував надати додаткові документи за визначеним переліком. У відповідь декларантом додатково надіслано платіжну інструкцію від 03.03.2025 на оплату 70% платежу, а також додаткові угоди №1 та №2 до Контракту.
05.03.2025 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400050/2, у графі 33 якого було зазначено, що декларантом за власним бажанням надано експортну МД, яка не може бути взята до уваги як документ, що підтверджує факт експорту, через відсутність в ній відміток митних органів; у гр.22 ЦМР відсутній підпис перевізника; у гр.4 ЦМР зазначено, що завантаження товару відбулося у м.Бурса, проте у гр.20 МД задекларовано умови поставки EXW Bandirma; відповідно до положень Інкотермс термін EXW означає, що продавець надає товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві або в іншому названому місці, без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб, проте витрати з навантаження, покладені на покупця, в товаросупровідних документах не відображені та не включені до розрахунку митної вартості; до митного оформлення надано рахунок на відшкодування витрат на перевезення №64 від 25.02.2025, тобто на момент виставлення рахунку, витрати на транспортування вантажу не були відомі у повному обсязі; у п.3.2 Контракту купівлі-продажу зазначено, що поставка відбувається за умови повної попередньої оплати за товар (30% авансовий платіж, 70% перед відвантаженням), проте до митного оформлення надано платіжну інструкцію тільки на оплату 30%.
Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA110150/2025/932 від 24.01.2025, де митна вартість товару №1 зі схожими характеристиками становить 3,055 дол.США за кг. Коригування на умови поставки, розмір партії товару та комерційні рівні не здійснювалося. Скоригована митна вартість товару склала 62933,92 доларів США.
Крім того, на виконання умов Контракту, відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) №CI#RVN349.WL.UA.YK від 30.04.2025, позивач придбав у продавця товар того ж асортименту і характеристик загальною вартістю 47025,00 доларів США.
З метою митного оформлення цього товару декларант позивача подав до Львівської митниці електронну митну декларацію №25UA209140011183U9 від 07.05.2025. Митна вартість товару визначена за ціною контракту (основним методом) у розмірі 2044393,16 грн.
Одночасно декларантом до митного контролю, разом з митною декларацією, було надано документи, зазначені у графі 44 митної декларації, а саме: пакувальний лист №PL#RVN349.WL.UA.YK від 02.05.2025, рахунок-проформу CI#RVN332.WL.UA.YK від 20.03.2025, рахунок-фактуру (інвойс) №CI#RVN349.WL.UA.YK від 30.04.2025, міжнародну товарно-транспортну накладну №442119 від 02.05.2025, супровідний документ Т1 №25TR160100027647M1 від 03.05.2025, сертифікат про походження товару №C01668148 від 02.05.2025, некласифікований комерційний документ №RV32025000000023 від 02.05.2025, платіжні інструкції в іноземній валюті №551 від 01.04.2025 та №609 від 08.04.2025, рахунок-фактуру №128 від 02.05.2025, довідку калькуляцію транспортних витрат від 02.05.2025, договір №RAV-STAR01/04.03.24 від 04.03.2024, додаткові угоди №1 від 29.04.2024 та №2 від 30.12.2024, договір транспортно-експедиційного обслуговування №01 від 03.01.2025, заявку на транспортні послуги №59 від 28.04.2025, договір транспортно-експедиційного обслуговування від 02.01.2025, картку обліку АТЗ від 06.05.2025, копію митної декларації країни відправлення №25160100EX00051442 від 02.05.2025.
Митний орган повідомив декларанта про необхідність надання додаткових документів. У відповідь декларантом додатково надіслано договір про надання транспортних послуг між МПП «Соломія» та ТОВ «АФ-Транс», платіжну інструкцію №551 від 01.04.2025 на суму 19035,00$, платіжну інструкцію №609 від 08.04.2025 на суму 19035,00$.
08.05.2025 Львівською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400075/2, у графі 33 якого було зазначено, що декларантом за власним бажанням надано експортну МД, яка не може бути взята до уваги через відсутність в ній відміток митних органів; у гр.22 ЦМР відсутній підпис відправника; у гр.4 ЦМР зазначено, що завантаження товару відбулося у м.Бурса, проте у гр.20 МД задекларовано умови поставки EXW Bandirma, у рахунку на відшкодування транспортних витрат вказано розрахунок за транспортування на маршруті Бандірма-Порубне-Львів, в експортній МД зазначено умови поставки EXW Балікесір; витрати з навантаження товару на умовах EXW не відображені у товаросупровідних документах; до митного оформлення надано рахунок на відшкодування витрат на перевезення №128 від 02.05.2025, тобто на момент виставлення рахунку витрати на транспортування вантажу не були відомі у повному обсязі; у рахунку №128 від 02.05.2025 та довідці про відшкодування витрат на перевезення відсутні відомості про особу, що його виписала, що, на думку митного органу, суперечить вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»; заявка на перевезення №59 від 28.04.2025 не засвідчена стороною виконавця; графік фактично здійснених платежів не відповідає умовам, зазначеним у проформі або у Додатковій угоді.
Джерелом інформації для коригування митної вартості слугувала МД №UA110150/2025/5464 від 24.04.2025, де митна вартість товару №1 зі схожими характеристиками становить 3,055 дол.США за кг. Коригування на умови поставки, розмір партії товару та комерційні рівні не здійснювалося. Скоригована митна вартість товару склала 52297,29 доларів США.
Загальна сума різниці митних платежів, що підлягали сплаті із врахуванням митної вартості, розрахованої декларантом, та митної вартості, розрахованої митним органом в оскаржуваних рішеннях, становить 71669,28 грн.
Вважаючи протиправними рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400050/2 від 05.03.2025 та №UA209000/2025/400075/2 від 08.05.2025, позивач звернувся до суду з позовом про їх скасування.
Вказані обставини та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.
Вирішуючи спір, суд застосовує наступні норми права.
Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Відносини, з приводу яких виник даний спір, регулюються Митним кодексом України.
Відповідно до положень п.п.23, 24 ч.1 ст.4 МК України, митне оформлення - виконання митних формальностей, необхідних для випуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення; митний контроль - сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Згідно ст.ст.49, 50 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Відповідно до ч.1 ст.51, ч.1 ст.52 МК України, митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.
Як встановлено ч.2 ст.52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (ч.5 ст.53 МК України).
З аналізу наведених норм вбачається, що положення ст.53 МК України містять вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Дана норма кореспондується з положеннями ст.318 МК України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до ч.3 ст.53 МК України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Згідно зі ст.54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Частиною 5 ст.54 МК України передбачено право органу доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.
Відповідно до ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно з ч.1 ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування (ч.2 ст.55 МК України).
Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів (ч.5 ст.55 МК України).
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.
При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.2 та 3 ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.
Згідно з ч.ч.4, 5 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.
Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що основним методом визначення митної вартості товарів є перший метод (за ціною договору), але обов`язок довести задекларовану митну вартість товару лежить на декларанті. Декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним ч.2 ст.53 МК України. Митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності.
Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Необхідність витребовування додаткових документів передусім є способом упевнитися у тому, що декларант правильно визначив митну вартість.
Водночас повноваження контролюючого органу витребовувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Не надання декларантом витребовуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.
Неподання декларантом документів, зазначених у ч.ч.2-4 ст.53 МК України, не тягне для нього безумовних негативних правових наслідків. Неподання таких документів може тягнути за собою відмову в митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, відповідно, коригування митної вартості товарів лише в тому разі, коли у митниці будуть обґрунтовані підстави вважати, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.
При перевірці судом у разі оскарження декларантом рішення про коригування митної вартості підлягають встановленню обставини та відомості, щодо яких у митного органу виникли сумніви, обґрунтованість причин та підстав витребовування додаткових документів, неможливості визначення митної вартості за обраним декларантом методом та поданими й додатково витребовуваними документами.
У цій справі суд встановив, що позивач визначив митну вартість товарів за ціною договору, яка зазначена в рахунках-фактурах (інвойсах) №CI#RVN312.WL.UA.YK від 18.02.2025 на суму 55388,00 доларів США та №CI#RVN349.WL.UA.YK від 30.04.2025 на суму 47025,00 доларів США. Сплата коштів за товар підтверджується платіжними інструкціями в іноземній валюті №289 від 25.02.2025, №336 від 03.03.2025, №391 від 11.03.2025 (за першою поставкою) та №551 від 01.04.2025, №609 від 08.04.2025, №833 від 13.05.2025, №891 від 20.05.2025 (за другою поставкою).
На підтвердження заявленої митної вартості товару позивач надав митному органу разом з митними деклараціями №25UA209140005428U1 від 04.03.2025 та №25UA209140011183U9 від 07.05.2025 документи, визначені ч.2 ст.53 МК України та зазначені у гр.44 митних декларацій.
Аналіз вказаних документів дає підстави зробити висновок про те, що позивач до митного оформлення надав усі обов`язкові документи на підтвердження митної вартості товару, що передбачені ч.2 ст.53 МК України, які дають змогу визначити вартість товару за ціною договору. При цьому, надані позивачем документи кореспондуються між собою та містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових).
Натомість в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів відповідач зазначив, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.ч.2 та 3 ст.53 МК України, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар, а також що митним органом встановлені невідповідності у поданих документах та відсутність належних відомостей, які обґрунтовують заявлені числові значення митної вартості, визначеної за основним методом.
Надаючи правову оцінку аргументам відповідача у цій частині, суд виходить з наступного.
Стосовно посилань відповідача на те, що відповідно до положень Інкотермс термін EXW означає, що продавець надає товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві або в іншому названому місці, без здійснення митного очищення товару для експорту та завантаження його на будь-який приймаючий транспортний засіб, а отже витрати з навантаження, покладені на покупця, мали бути включені до розрахунку митної вартості, проте у товаросупровідних документах не відображені.
Суд установив, що за умовами Контракту №RAV-STAR01/04.03.24 від 04.03.2024 поставка товару здійснюється на умовах EXW Bandirma (ІНКОТЕРМС 2000). Між ТОВ «СТАР-БУД ТРЕЙД» та МПП «Соломія» укладено договір №01 на транспортне обслуговування від 03.01.2025, на виконання якого позивачем було надано експедитору заявки на транспортні послуги №31 від 21.02.2025 та №59 від 28.04.2025, а експедитором виставлено рахунки-фактури №64 від 25.02.2025 та №128 від 02.05.2025, видано довідки калькуляції транспортних витрат від 25.02.2025 та від 02.05.2025.
Згідно з рахунком-фактурою №64 від 25.02.2025, витрати позивача на транспортно-експедиційне обслуговування поза митним кордоном України становлять 90000,00 грн, що підтверджується також довідкою калькуляцією транспортних витрат від 25.02.2025. Згідно з рахунком-фактурою №128 від 02.05.2025, відповідні витрати становлять 95000,00 грн, що підтверджується довідкою калькуляцією транспортних витрат від 02.05.2025. Вказані суми витрат на транспортування включені до складу митної вартості товару. Транспортні послуги оплачені позивачем повністю, що підтверджується платіжними інструкціями №366 від 06.03.2025 та №822 від 12.05.2025.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» від 01.07.2004 №1955-IV, транспортно-експедиторська послуга – робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування. Відповідно до ч.1 ст.929 ЦК України, за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.
Суд зазначає, що умови EXW (ІНКОТЕРМС 2000) дійсно покладають витрати з навантаження на покупця. Водночас навантаження товару охоплюється поняттям транспортно-експедиційного обслуговування, замовленого позивачем у МПП «Соломія», та входить до вартості наданих експедитором послуг. Належних доказів того, що позивач поніс окремі, не включені до загальної вартості транспортно-експедиційних послуг витрати на навантаження, які не були враховані у заявленій митній вартості, відповідач не надав. Митний орган не довів конкретного розміру стверджуваних додаткових витрат на навантаження та не обґрунтував, у який спосіб таке (стверджувань) не включення впливає на заявлені числові значення складових митної вартості.
Стосовно посилань відповідача на протиріччя у даних щодо маршруту перевезення, а саме на те, що у графі 4 ЦМР зазначено місцем завантаження товару м.Бурса, тоді як у графі 20 митної декларації задекларовано умови поставки EXW Bandirma, що, на думку відповідача, не дає змоги встановити точний маршрут перевезення та перевірити правильність розрахунку витрат на транспортування.
Суд установив, що згідно з умовами Контракту, поставка товару здійснюється на умовах EXW Bandirma. Місцезнаходженням продавця товару є м.Бандирма (Туреччина). У заявках на транспортні послуги №31 від 21.02.2025 та №59 від 28.04.2025, у рахунках-фактурах №64 від 25.02.2025 та №128 від 02.05.2025, у довідках калькуляціях транспортних витрат маршрут перевезення зазначено як м.Bandirma (Туреччина) – митний перехід Порубне – м.Львів (Україна). Зазначений маршрут підтверджує, що позивачем понесено витрати на транспортування товару з м.Бандирма до державного кордону України, які включено до заявленої митної вартості.
Зазначення у графі 4 ЦМР м.Бурса як місця завантаження товару не свідчить про понесення позивачем додаткових витрат на транспортування з м.Бурса до м.Бандирма. Враховуючи, що Бандирма територіально розташована на маршруті між Бурсою та Порубним, обрахування транспортних витрат від Бандирми до Порубного, а не від Бурси до Порубного, не може мати наслідком заниження митної вартості. Сам по собі такий запис у ЦМР не утворює розбіжності, яка має вплив на правильність визначення митної вартості, у розумінні ч.3 ст.53 МК України.
Суд також зазначає, що автотранспортна накладна (ЦМР) за своєю суттю є транспортним документом, складанням якого підтверджується договір перевезення, та не містить відомостей щодо вартості перевезення, а тому наявність у ній будь-яких помилок не може трактуватися як розбіжність, що має вплив на правильність визначення митної вартості товарів. Аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 20.06.2023 у справі №380/1221/20.
Стосовно посилань відповідача на відсутність у графі 22 ЦМР підпису перевізника (за першою поставкою) та підпису відправника (за другою поставкою).
Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.5 Конвенції про договір міжнародного автомобільного перевезення вантажів від 19 травня 1956 року, вантажна накладна складається в трьох оригінальних примірниках, підписаних відправником і перевізником. Ці підписи можуть бути надруковані чи замінені печатками відправника і перевізника, якщо це допускається законодавством країни, в якій складена вантажна накладна.
Відсутність підпису у графі 22 ЦМР за наявності інших реквізитів (печаток, штампів), які підтверджують участь сторони у складанні вантажної накладної, не свідчить про недостовірність відомостей, що містяться в ЦМР, та не має жодного впливу на числові значення складових митної вартості. Відповідачем не доведено та не обґрунтовано, у який спосіб відсутність підпису у графі 22 ЦМР впливає на визначення митної вартості імпортованого товару чи перешкоджає її перевірці.
Стосовно посилань відповідача на те, що рахунки на відшкодування витрат на перевезення №64 від 25.02.2025 та №128 від 02.05.2025 складено до фактичної дати перетину вантажем кордону (28.02.2025 та 05.05.2025 відповідно), у зв`язку з чим на момент виставлення рахунків витрати на транспортування вантажу не були відомі у повному обсязі.
Зазначене не може трактуватися як розбіжність, що має вплив на правильність визначення митної вартості. Розмір витрат на транспортування товару не залежить від фактичної дати перетину державного кордону, а визначається залежно від кілометражу, тобто відстані, яку має подолати транспортний засіб з вантажем. У заявках на транспортні послуги №31 від 21.02.2025 та №59 від 28.04.2025 сторонами обумовлено вартість фрахту в розмірі 100000,00 грн з визначеним маршрутом та орієнтовними датами доставки. З огляду на це вартість транспортних послуг була погоджена сторонами наперед, до моменту фактичного перетину вантажем державного кордону. Зазначення дати складання рахунку-фактури, що передує даті перетину кордону, не спростовує достовірності визначеної у такому рахунку вартості транспортних послуг та не утворює розбіжності, що має вплив на правильність визначення митної вартості.
Стосовно посилань відповідача на те, що у рахунку-фактурі №128 від 02.05.2025 та довідці калькуляції транспортних витрат від 02.05.2025 відсутні відомості про особу, що його виписала, що, на думку митного органу, суперечить вимогам ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі – Закон №996-XIV).
Згідно з ч.2 ст.9 Закону №996-XIV, неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції.
Суд установив, що рахунок-фактура №128 від 02.05.2025 та довідка калькуляція транспортних витрат від 02.05.2025 містять найменування підприємства, що їх виписало (МПП «Соломія»), його код ЄДРПОУ (22372937), банківські реквізити, адресу та підпис уповноваженої особи, скріплений печаткою підприємства. У сукупності з іншими поданими до митного оформлення документами (договором №01 на транспортне обслуговування від 03.01.2025, заявкою на транспортні послуги №59 від 28.04.2025) встановити особу, відповідальну за складання вказаних рахунку та довідки, не складно. Стверджуваний митним органом недолік оформлення не є істотним та не перешкоджає можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.
Стосовно посилань відповідача на те, що заявка на перевезення №59 від 28.04.2025 не засвідчена стороною виконавця.
Суд зазначає, що заявка-замовлення на перевезення не є первинним документом, який містить в собі інформацію про вартість товару. Більш того, ч.ч.2 та 3 ст.53 МК України не визначають заявку на перевезення документом, що обґрунтовує заявлену митну вартість та повинен безумовно чи на вимогу митниці подаватися до митного контролю. А згідно з ч.5 ст.53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Верховний Суд у постанові від 16.11.2018 у справі №813/1012/17 вказав, що серед документів, перелічених у ч.2 ст.53 МК України, відсутня заявка на перевезення вантажу, оскільки така заявка не є первинним чи розрахунковим документом та, відповідно, не підтверджує факт надання транспортних послуг чи їх вартість, тому вимога про її надання є безпідставною.
Зазначений митним органом недолік оформлення заявки на перевезення №59 від 28.04.2025 не впливає на можливість митного органу перевірити правильність визначення декларантом митної вартості, оскільки розмір транспортних витрат підтверджується іншими поданими до митного оформлення документами – рахунком-фактурою №128 від 02.05.2025, довідкою калькуляцією транспортних витрат від 02.05.2025, які належним чином засвідчені експедитором.
Стосовно посилань відповідача на те, що декларантом не подано до митного оформлення заявки за договором про надання транспортних послуг між МПП «Соломія» та ТОВ «АФ-Транс», то такі є необґрунтованими. Договір транспортно-експедиційного обслуговування від 02.01.2025 між МПП «Соломія» та ТОВ «АФ-Транс» укладено між іншими, ніж позивач, особами, на позивача не покладено обов`язку зі складання заявок за цим договором, а сам цей договір не є документом, що в розумінні ч.2 ст.53 МК України підтверджує митну вартість товарів. Транспортні витрати позивача підтверджуються документами, складеними в рамках його правовідносин з експедитором – МПП «Соломія».
Стосовно посилань відповідача на те, що графік фактично здійснених платежів за товар не відповідає умовам Контракту, додаткових угод та проформи-інвойсу, що, на думку митного органу, свідчить про порушення позивачем умов договору купівлі-продажу.
Суд установив, що оплата товару за рахунком-фактурою №CI#RVN312.WL.UA.YK від 18.02.2025 здійснена позивачем платіжними інструкціями в іноземній валюті №289 від 25.02.2025, №336 від 03.03.2025, №391 від 11.03.2025 у загальній сумі 55388,00 доларів США, що відповідає сумі рахунку-фактури. Оплата товару за рахунком-фактурою №CI#RVN349.WL.UA.YK від 30.04.2025 здійснена позивачем платіжними інструкціями в іноземній валюті №551 від 01.04.2025, №609 від 08.04.2025, №833 від 13.05.2025, №891 від 20.05.2025 у загальній сумі, що також відповідає сумі рахунку-фактури.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку, що у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. В свою чергу, умови термінів та розміри оплати безпосередньо ціни товару не стосуються. У зв`язку з цим відомості про умови оплати товару не повинні братися митним органом до уваги під час контролю за митною вартістю, а тому суперечності між цими відомостями не можуть бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №803/3649/15. У постанові Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №815/329/17 Верховний Суд також звернув увагу, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати, так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом.
З огляду на наведене, відхилення позивача від раніше погодженого порядку оплати за товар не утворює розбіжності, що має вплив на правильність визначення митної вартості товарів. Митний орган не має повноважень втручатися у приватноправові відносини між сторонами зовнішньоекономічного договору, оцінювати дотримання ними договірних умов оплати, оскільки такі питання знаходяться поза межами предмета митного контролю.
Стосовно посилань відповідача на те, що експортна декларація країни відправлення не може бути взята до уваги через відсутність в ній відміток митних органів.
Суд відхиляє вказані посилання, оскільки відповідно до ч.2 ст.53 МК України митна декларація країни відправлення не належить до обов`язкового переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів. Згідно з ч.6 ст.53 МК України, декларант може подати такий документ за власним бажанням. У даному випадку експортні декларації країни відправлення №25160100EX00022394 від 25.02.2025 та №25160100EX00051442 від 02.05.2025 подавалися позивачем за власним бажанням і мають форму електронного документа, що містить ідентифікатори, які надають митному органу право, відповідно до п.5 ч.5 ст.54 МК України, перевіряти їх автентичність шляхом звернення до митних органів країни відправлення. Відсутність на експортній декларації відміток митних органів країни відправлення не утворює розбіжності, яка має вплив на правильність визначення митної вартості товару.
Стосовно посилань відповідача на те, що декларантом не надано перекладу документів українською мовою у відповідності до ст.254 МК України.
Відповідно до ст.254 МК України, документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.
Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про застосування англійської мови в Україні» від 04.06.2024 №3760-IX, англійська мова належить до мов міжнародного спілкування в Україні. Документи, складені англійською мовою, подавалися позивачем до митного оформлення без обов`язкового перекладу, що відповідає вимогам ст.254 МК України. Крім того, в оскаржуваних рішеннях відповідач не зазначив неподання перекладу яких саме документів стало перешкодою для перевірки митної вартості, а отже останній не може посилатися на доводи, які не були покладені в основу оскаржуваних рішень.
Можливість надання декларантом додаткових документів на підтвердження правомірності визначення митної вартості товарів за першим методом прямо залежить від чіткого визначення Митницею конкретних обставин, які викликали у неї сумніви у достовірності задекларованої митної вартості, а тому недотримання цих умов свідчить про порушення ним критеріїв правомірності рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, які закріплені у ч.2 ст.2 КАС України.
Аналогічне правозастосування викладено у постанові Верховного Суду від 08.08.2025 у справі №460/164/24.
Стосовно доводів відповідача про те, що ним проводилися консультації із декларантом з метою визначення основи вартості товару, суд такі не приймає до уваги, оскільки вважає, що формальне посилання відповідача в оспорюваних рішеннях на проведення консультацій із декларантом без фактичного їх проведення не може бути підтвердженням здійснення таких консультацій. Як зазначено вище, відповідач не конкретизував документи, які слід подати декларантом для підтвердження задекларованої митної вартості товару, що ставить під сумнів проведення таких консультацій в усній формі взагалі.
Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постанові від 14.06.2022 у справі №809/257/17.
Стосовно посилань відповідача на те, що заявлена митна вартість ввезених товарів є нижчою від подібних і аналогічних товарів, суд враховує, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
При прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем використано інформацію з ЦБД, а саме: МД №UA110150/2025/932 від 24.01.2025 (для рішення №UA209000/2025/400050/2 від 05.03.2025) та МД №UA110150/2025/5464 від 24.04.2025 (для рішення №UA209000/2025/400075/2 від 08.05.2025), у яких митна вартість товару зі схожими характеристиками визначена на рівні 3,055 дол.США за кг.
Так, метод визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів передбачено ст.59 Митного кодексу України, якою, зокрема передбачено, що при застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята митним органом вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у цій статті. При цьому під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як: 1) фізичні характеристики; 2) якість та репутація на ринку; 3) країна виробництва; 4) виробник. Ціна договору щодо ідентичних товарів береться за основу для визначення митної вартості товарів, якщо ці товари ввезено приблизно в тій же кількості та на тих же комерційних рівнях, що й оцінювані товари. У разі відсутності такого продажу використовується вартість операції з ідентичними товарами, що продавалися в Україну в іншій кількості та/або на інших комерційних рівнях. При цьому їх ціна коригується з урахуванням зазначених розбіжностей незалежно від того, чи веде це до збільшення або зменшення вартості. Інформація, що використовується при здійсненні коригування, повинна бути документально підтверджена.
Суд вказує, що оскаржувані рішення відповідача не містять інформації (у тому числі щодо митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), яка призвела до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої ним, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Більш того, як убачається з матеріалів справи та змісту відповіді позивача на відзив, товари, митні декларації щодо яких використано як джерела інформації для коригування (за описом – шпалери та аналогічні настінні покриття вінілові гарячого тиснення на флізеліновій основі), за своїми технічними характеристиками та властивостями відмінні від оцінюваних товарів (шпалери, вироблені з паперу, покритого з лицьового боку зернистим, тисненим, забарвленим, надрукованим малюнком або іншим способом, оздобленого шаром пластмаси). Зазначені у джерелах інформації для коригування товари виготовлені іншими виробниками (ADAWALL DUVAR KAGITLARI SAN. VE DE K. TIC. LTD. STI та ARMADA DUVAR KAGITLARI A. S.), ніж оцінювані товари (RAVENA DUVAR KAGITLARI SAN. A.S.). Постачання товарів за використаними митним органом джерелами інформації відбувалося з інших міст (ADANA та Mersin), розташованих на значно більшій відстані від державного кордону України, ніж м.Бандирма, з якого відбувалося відвантаження оцінюваних товарів, що зумовлює суттєву різницю у транспортних витратах та, відповідно, у митній вартості.
Митним органом не враховано, що у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, необхідно навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів, не зазначено чи за такими ж товаро-супровідними документами поставлявся ідентичний товар, тощо. Тобто не надано доказів, що ввезення вказаних товарів відбувалося на тих же умовах доставки та з тією ж самою відстанню.
Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.
В той же час митний орган не надав доказів на підтвердження тієї обставини, що позивачем у митних деклараціях було зазначено не всі складові числового значення митної вартості, неправильно здійснено розрахунок, внесено недостовірні або неточні відомості, або у наданих документах містяться розбіжності, ознаки підробки або не всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості задекларованих товарів.
Сама по собі різниця між вартістю товару, задекларованого особою, та вартістю подібних (аналогічних) товарів, що розмитнювались цією ж чи іншими особами у попередніх періодах, ще не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів.
Розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, може бути лише підставою для сумніву у правильності визначення митної вартості, проте не є достатньою підставою для висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості та, як наслідок, коригування митної вартості за другорядними методами.
Наявність у автоматизованій системі аналізу та управління ризиками за напрямом митної вартості відомостей про те, що ідентичний чи подібний товар розмитнювався за більшою митною вартістю, ніж задекларував позивач, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за другорядними методами, оскільки торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, сезонність, наявність знижок тощо), і сама по собі не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості товарів, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2025 у справі №300/784/24.
Стосовно інших підстав, викладених у спірних рішеннях про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400050/2 від 05.03.2025 та №UA209000/2025/400075/2 від 08.05.2025, то такі є необґрунтованими, адже відповідачем не доведено їх вплив на задекларовану позивачем митну вартість товару.
В контексті конкретних обставин цієї справи та зумовленого ними нормативного регулювання правовідносин, що склалися між їх суб`єктами, суд вважає, що в даному випадку контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом – за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу. Наявність у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо правильності визначеної декларантом митної вартості товару у цій справі відповідачем не доведена.
Як зазначено Верховним Судом у постанові від 20.06.2023 у справі №1.380.2019.006247, принцип прийняття рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, є орієнтиром при реалізації повноважень владного суб`єкта, який вимагає від останнього діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним, з дотриманням встановленої законом процедури. Критерій прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії, відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.
Втім, в оскаржуваних рішеннях відповідач не вказував на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеного у митних деклараціях; не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах; не вказано які саме додаткові документи витребовувались у декларанта для підтвердження митної вартості та які документи не було надано.
Беручи до уваги те, що оскаржувані рішення відповідача про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400050/2 від 05.03.2025 та №UA209000/2025/400075/2 від 08.05.2025 є правовими актами індивідуальної дії, суд констатує невідповідність таких рішень критеріям чіткості та зрозумілості, що породжує їх неоднозначне трактування, а тому такі рішення належить визнати протиправними та скасувати.
Будь-яких інших обставин, які б вимагали детальної відповіді або спростування, сторонами у заявах по суті справи не зазначено та з матеріалів справи судом не встановлено.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. А, згідно ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та докази, надані позивачем, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю.
Щодо судового збору, то ураховуючи, що суд ухвалює рішення на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, а також зважаючи на документальне підтвердження понесених позивачем витрат у вигляді судового збору на суму 2422,40 грн, наявні підстави для їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Крім того, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із розглядом справи, на здійснення перекладу документів у сумі 22000,00 грн.
Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України), при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п.3 ч.3 ст.132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.
Для забезпечення повного та всебічного дослідження доказів (мова яких не є державною) та встановлення фактичних обставин справи, позивачем було залучено перекладача для підготовки перекладу письмових доказів мовою судочинства.
Розмір витрат на залучення перекладача, згідно з ч.5 ст.137 КАС України, встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.
Так, на підтвердження понесених витрат позивач надав такі документи: рахунок на оплату №144 від 02.05.2025 на суму 13600,0 грн, платіжну інструкцію №764 від 02.05.2025, акт №144 приймання-передачі виконаних робіт (послуг) від 20.05.2025, рахунок на оплату №156 від 14.05.2025 на суму 8400,00 грн, платіжну інструкцію №862 від 14.05.2025, акт №156 приймання-передачі виконаних робіт (послуг) від 29.05.2025. Переклад документів виконано Товариством з обмеженою відповідальністю «АБЦ ЦЕНТР ЛЬВІВ» (код ЄДРПОУ: 43793740).
Суд установив, що зазначені витрати безпосередньо пов`язані з розглядом справи, оскільки перекладені документи стосуються обставин митного оформлення товарів, що є предметом спору. Обов`язок доведення неспівмірності таких витрат, відповідно до ч.8 ст.137 КАС України, покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, суд вважає підставним стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці на користь ТОВ «СТАР-БУД ТРЕЙД» судових витрат, пов`язаних із залученням перекладача, у розмірі 22000,00 грн.
Аналогічна правова позиція викладена щодо необхідності стягнення судових витрат, пов`язаних із залученням перекладача, викладена у постановах Восьмого апеляційного адміністративного суду, зокрема від 29.09.2025 року у справі №380/24943/24 та від 13.01.2026 року у справі №140/13329/24.
Відтак, загальна сума судових витрат, які підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, становить 24422,40 грн, в т.ч.: 2422,40 грн – витрати на сплату судового збору, 22000,00 грн – витрати на переклад.
Керуючись ст.ст.2, 6, 8-10, 13, 14, 139, 72-77, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити повністю.
Визнати протиправними та скасувати рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/400050/2 від 05.03.2025 та №UA209000/2025/400075/2 від 08.05.2025.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці (місцезнаходження: вул.Костюшка Т., буд.1, м.Львів, 79000; код ЄДРПОУ:43971343) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СТАР-БУД ТРЕЙД» (місцезнаходження: вул.Угрина, буд.17, с.Липники, Пустомитівський р-н, Львівська обл., 81134; код ЄДРПОУ:42454019) судовий збір у сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 копійок та витрати, пов`язані із розглядом справи, на переклад документів у сумі 22000 (двадцять дві тисячі) грн 00 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Ланкевич А.З.