Справа № 401/834/26          
Провадження № 2-а/401/23/26        

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

08 травня 2026 р. м. Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючий суддя Макарова Ю.І.,
секретар судового засідання Горбатюк К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Світловодську в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Гордієнко Дар`ї Олександрівни, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, -

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2026 року через електронний кабінет в електронній системі "Електронний суд" позивачем подано позовну заяву до Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Гордієнко Дар`ї Олександрівни, про визнання протиправними дії інспектора 1 взводу 5 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Гордієнко Дар`ї Олександрівни та скасування постанови серії ЕНА № 6866101 від 19 березня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закриття провадження у справі.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у відповідності до постанови серії ЕНА № 6866101 від 19 березня 2026 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн. за перевищення встановленого обмеження швидкості руху в населеному пункті більш як на 20 км/год. В обґрунтування постанови зазначено, що позивач керував транспортним засобом зі швидкістю 77 км/год у населеному пункті, де дозволена швидкість руху становить 50 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України, а швидкість руху вимірювалась приладом TruCAM ТС008393. Позивач не погоджується зі складеною постановою та вважає, що вона підлягає скасуванню, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, оскільки у постанові відсутні належні докази перебування транспортного засобу в зоні дії дорожнього знаку 5.45 "Населений пункт", а прилад TruCAM не містить інформації щодо місця розташування такого знаку та меж його дії. Крім того, позивач зазначає, що відповідачем не надано доказів стаціонарного розміщення приладу TruCAM під час вимірювання швидкості, а також доказів наявності дорожнього знаку 5.70 "Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху". Також позивач вказує на порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки пояснення у нього відібрані після винесення постанови іншим працівником поліції. 
Враховуючи викладене, позивач просить визнати протиправними дії інспектора 1 взводу 5 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Гордієнко Дар`ї Олександрівни та скасувати постанову серії ЕНА № 6866101 від 19 березня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Крім того, просить суд стягнути на його користь судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції. (а.с. 2-8)
Ухвалою суду від 27 березня 2026 року адміністративний позов залишено без руху, позивачу надано час для усунення недоліків. (а.с. 16-18)
31 березня 2026 року позивач надав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви. (а.с. 20-24)
З 02 квітня 2026 року по 10 квітня 2026 року включно головуючий суддя перебувала на лікарняному, з 13 квітня 2026 року по 14 квітня 2026 року включно головуючий суддя перебувала у відпустці. (а.с. 39)
09 квітня 2026 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти адміністративного позову посилаючись на дотримання норм законодавства при винесенні постанови, вказує на те, що 19 березня 2026 року о 14 год. 28 хв. під час несення служби по вул. Борщагівська, 95, м. Київ за допомогою лазерного вимірювача швидкості TruCam, серійний номер ТС008393, виявлено порушення ПДР водієм транспортного засобу Lexus NX 200Т, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався у вказаному населеному пункті зі швидкістю 77 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Зазначає, що номер нагрудного реєстратора інспекторів вказаний у фабулі постанови є механічною опискою, яка ніяким чином не спростовує факт вчинення адміністративного правопорушення та не може бути підставою для скасування адміністративної постанови. На підтвердження скоєння позивачем адміністративного правопорушення надав фото з приладу TruCam, серійний номер ТС008393, та відео з нагрудного відеореєстратора. Просив в задоволенні позову відмовити. (а.с. 32-34)
Ухвалою суду від 15 квітня 2026 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, надано відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву, разом із доказами, що підтверджують заперечення проти позову. (а.с. 40-41)
14 квітня 2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21 січня 2021 року у справі № 157/703/20 при проведенні поліцейським фіксації швидкості транспортного засобу TruCam має бути розміщений стаціонарно вмонтованим способом. Однак, відповідачем не надано жодних доказів щодо способу використання та закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху його автомобіля. (а.с. 43-45)
22 квітня 2026 року від представника відповідача Департаменту патрульної поліції надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти адміністративного позову. Зазначив, що після здійснення зупинки транспортного засобу позивача, він не заперечував здійснення ним адміністративного порушення правил дорожнього руху, перевищивши допустиму швидкість руху у населеному пункті. Вказує, що оскільки постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення з дотриманням правил чинного законодавства, тому немає підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. (а.с. 50-55)
Розгляд справи, призначений на 24 квітня 2026 року, відкладено до 08 травня 2026 року для надання часу та можливості ознайомитися із відзивом на позовну заяву та подати свою відповідь. (а.с. 60)
27 квітня 2026 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що оскаржувана постанова не містить інформації стосовно доказу, яким підтверджувалися обставини стосовно розміщення на вказаному відрізку дороги дорожнього знаку 5.70, лише за наявності якого можливе монтування та розміщення автоматичної фототехніки і відеотехніки щодо фіксації обставин порушення правил дорожнього руху, у тому числі й швидкісного режиму. (а.с. 64-69)
Позивач у судове засідання не з`явився, у відповіді на відзив просить суд розглянути справу без його участі. (а.с. 68)
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу та рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. (а.с. 62, 63)
Враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали адміністративної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.
Постановою інспектора 1 взводу 5 роти 1 батальйону полку 1 Управління патрульної поліції у м. Києві ДПП старшого лейтенанта поліції Гордієнко Дар`ї Олександрівни серії ЕНА № 6866101 від 19 березня 2026 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340,00 грн., за те, що він 19 березня 2026 року о 14 год. 27 хв. у м. Києві по вул. Борщагівська, 95, керував транспортним засобом зі швидкістю 77 км/год в межах населеного пункту, чим перевищив швидкість руху на 27 км/год. Швидкість руху вимірювалася лазерним приладом TruCam ТС008393. (а.с. 12)
Згідно з письмовими поясненнями від 19 березня 2026 року, відібраними поліцейським роти № 6 батальйону № 1 полку № 1 УПП в м. Києві ДПП Бондаренком Р.В., Фокасієв М.В. зазначив, що не погоджується з інкримінованим йому правопорушенням, Правил дорожнього руху України не порушував, а постанова не містить належних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення. (а.с. 30)
Із фотознімку, здійсненого сертифікованим приладом TruCam LTI 20/20 із серійним номером ТС008393 (а.с. 37) та відеозапису із нагрудної камери поліцейського, який долучено до матеріалів електронної справи в Автоматизованій системі документообігу суду "Д-3" представником відповідача Департаменту патрульної поліції вбачається, що зафіксовано автомобіль Lexus NX 200T, д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався по вул. Борщагівська зі швидкістю 77 км/год, ліміт швидкості: 50 км/год. (файл "МР4" відеозапис № ID: 2-2-504e11d0-33ef-11f1-b04c-575903f005ac) 
Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, статтею 7 якого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності.
Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.
Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, вчинених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
Згідно зі статтею 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення: у тому числі передбачені частиною першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122 КУпАП.
Відповідно до ст. 287 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Статтею 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Закон України "Про дорожній рух" регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).
Відповідно до ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху (далі - ПДР України).
Відповідно до п. 1.1 ПДР України останні відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.
Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Диспозиція ч. 1 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину.
Як зазначено в пункті 12.4. ПДР України, у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: 1) фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень; 2) технічні прилади та технічні засоби з виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз; 3) безпілотні літальні апарати та спеціальні технічні засоби протидії їх застосуванню; 4) спеціальні технічні засоби перевірки на наявність стану алкогольного сп`яніння; 5) спеціалізоване програмне забезпечення для здійснення аналітичної обробки фото- і відеоінформації, у тому числі для встановлення осіб та номерних знаків транспортних засобів.
Технічні прилади та технічні засоби, передбачені пунктами 1 і 2 цієї частини, поліція може закріплювати на однострої, у/на безпілотних літальних апаратах, службових транспортних засобах, суднах чи інших плавучих засобах, у тому числі тих, що не мають кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, які свідчать про належність до поліції, а також монтувати/розміщувати їх по зовнішньому периметру доріг і будівель.
Поліція може використовувати інформацію, отриману за допомогою фото- і відеотехніки, технічних приладів та технічних засобів, що перебувають у чужому володінні.
Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", інформація про змонтовані/розміщені технічні прилади, технічні засоби повинна бути розміщена на видному місці. Строки та порядок зберігання матеріалів фото- і кінозйомки, відеозапису та результатів їх аналізу встановлюються Міністерством внутрішніх справ України.
Тобто, вищезазначені положення надають право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту адміністративного правопорушення.
Суд звертає увагу, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом на швидкості 77 км/год у межах населеного пункту при законодавчо допустимій швидкості у 50 км/год. Рухаючись із перевищенням дозволеної швидкості, він порушив правила дорожнього руху, наражаючи інших учасників дорожнього руху на небезпеку. На думку суду, саме здійснення працівниками патрульної поліції належного контролю на дорогах міста запобігає настанню негативних наслідків неправомірної поведінки водіїв.
Доводи позивача стосовно того, що фіксування швидкості здійснювалось поліцейським, який тримав вимірювальний прилад у руках, що на його думку, є порушенням ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію", суд вважає неспроможними.
Так, приписами п. 9 ч. 1 ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" встановлені види превентивних поліцейських заходів, до яких належить застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Стаття 40 Закону України "Про Національну поліцію" регулює порядок застосування технічних приладів та технічних засобів, що мають функції виявлення радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, частиною першої якої в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні, з метою: запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
За змістом ч. 2 ст. 40 "Про Національну поліцію" інформація про змонтовану/розміщену фототехніку і відеотехніку, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз повинна бути розміщена на видному місці.
За технічними характеристиками лазерний вимірювач швидкості TruCam відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, конструктивно створений для утримання в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху транспортних засобів в автоматичному режимі (без участі оператора).
Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також у зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.
Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.
Наведене також узгоджується з Методичними рекомендаціями щодо використання лазерних вимірювачів швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки руху, відповідно до розпорядження від 08 жовтня 2018 року №11299/41/2/02-2018 Національної поліції України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про помилковість доводів позивача про порушення відповідачем порядку використання вимірювача швидкості, оскільки законодавство не містить імперативних приписів стосовно стаціонарного розміщення приладу TruCam та здійснення фіксації таким приладом тільки в автоматичному режимі. При цьому суд наголошує, що фіксування правопорушення проводилося не в автоматичному режимі.
Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем до відзиву на адміністративний позов додано фотознімок, який здійснений сертифікованим приладом TruCam LTI 20/20, серійний номер ТС008393, та відеозапису з нагрудної камери поліцейського, який долучено до матеріалів електронної справи в АСДС "Д-3". На фото та відео зафіксовано, що 19 березня 2026 року о 14 год. 26 хв. автомобіль позивача, транспортний засіб Lexus NX 200T, д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вулиці Борщагівська, м. Київ, зі швидкістю 77 км/год, у зоні, де встановлена швидкісна межа до 50 км/год. Отже, перевищення швидкості становить 27 км/год.
Крім того, з відеозапису на нагрудну боді-камеру працівника поліції вбачається, що відповідач, зупинивши транспортний засіб позивача, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів, які попросив надати відповідно до п. 2.1 ПДР України та на підставі ст. 32 Закону України "Про Національну поліцію". Водій виконав законну вимогу поліцейського та надав документи для перевірки. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення: порушення вимог п. 12.4. ПДР України, відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 122 КУпАП України, та роз`яснивши позивачу права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, поліцейський виніс оскаржувану постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн.
За правилами, визначеними статтею 252 КУпАП, посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд зауважує, що лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.
Разом з тим, для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі: ±2 км/год. в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год. Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Між тим, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим.
Зазначені докази є належними, допустимими, чіткими та достатніми, узгоджуються між собою та доповнюють один одного, що відповідає стандарту доказування "поза розумним сумнівом", про що зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 18 січня 1978 року у справі "Ірландія проти Сполученого Королівства", та можуть "випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту", про що ЄСПЛ вказав у своєму рішенні від 21 липня 2011 року у справі "Коробов проти України".
Будь-яких належних і допустимих доказів, які б спростовували правильність здійснених технічним засобом TruCam LTI 20/20 вимірювань швидкості руху автомобіля під керуванням позивача, позивачем до суду не надано.
Таким чином, покази приладу LTI 20/20 TruCAM ІІ оцінюються судом, як доказ в розумінні ст. 251 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що факт порушення позивачем ПДР України та вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є належно встановленим та підтверджується наявними у матеріалах справи доказами.
Щодо доводів позивача про те, що поліцейським не надано жодних об`єктивних даних на підтвердження того, що вимірювання швидкості руху транспортного засобу за допомогою приладу TruCam здійснювалося в зоні дії дорожніх знаків 5.45 "Населений пункт" та 5.46 "Кінець населеного пункту", а також що такі обставини не зазначені в тексті постанови, суд зазначає наступне. 
Так, в оскаржуваній постанові поліцейським вказано, що водій керував транспортним засобом у межах населеного пункту і рухався зі швидкістю 77 км/год при дозволеній швидкості 50 км/год, чим порушив п. 12.4. ПДР України, відповідно до якого у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється зі швидкістю не більше 50 км/год.
Слід також зазначити, що на фотознімку, зробленому за допомогою приладу TruCam та долученому представником відповідача Департаменту патрульної поліції до матеріалів справи, міститься інформація щодо назви файлу, дата та час створення, серійний номер приладу, прізвище поліцейського, що здійснював заміри, номер жетона поліцейського, виміряна швидкість, відстань, на якій здійснено замір, встановлений ліміт швидкості на даній ділянці дороги та назва ділянки дороги, де здійснювався замір.
Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що відповідач діяв у спосіб, передбачений законами України та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно із ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повного і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим у їх задоволенні слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.
Керуючись ч. 2 ст. 19 Конституції України ст. ст. 7, 122, 222, 245, 251, 256-258, 268, 277, 280 КУпАП, ст. ст. 77, 94, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, інспектора Управління патрульної поліції у м. Києві старшого лейтенанта поліції Гордієнко Дар`ї Олександрівни, про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Відомості про сторони:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт № НОМЕР_2 , виданий 06 вересня 2024 року органом № 3531, РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;
відповідач: Департамент патрульної поліції, ЄДРПОУ 40108646, місцезнаходження за адресою: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3;
відповідач: Інспектор Управління патрульної поліції у м. Києві старший лейтенант поліції Гордієнко Дар`я Олександрівна, адреса: м. Київ, вул. Федора Ернста, буд. 3.

Суддя Світловодського міськрайонного суду
Кіровоградської області        Ю.І. Макарова