ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
19.05.2026	Справа № 910/3838/26	
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "І.П.С. Трейд" до Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" про стягнення 464 065,06 грн,

без виклику представників сторін (без проведення судового засідання),

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2026 року Товариство з обмеженою відповідальністю "І.П.С. Трейд" (далі - Товариство) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" (далі - Завод) 456 766,44 грн, з яких: 450 000,00 грн - основна заборгованість, 5 669,18 грн - пеня, 1 097,26 грн - три проценти річних. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем покладених на нього зобов`язань за договором поставки від 12 грудня 2024 року № 12/12 в частині повної та своєчасної оплати поставленого позивачем товару. 
Позивач також просив суд проводити розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. 
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 6 квітня 2026 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.
6 квітня 2026 року через систему "Електронний суд" позивач на виконання вимог вказаної ухвали подав документи для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 7 квітня 2026 року вищенаведену позовну заяву Товариства прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 910/3838/26 та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику представників сторін (без проведення судового засідання). 
Крім того, цією ухвалою відповідачу було визначено строк для подання відзиву на позов ? протягом 15 днів з дня вручення даної ухвали.
Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, у порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини 4 статті 120 цього Кодексу.
Відповідно до частини 11 статті 242 ГПК України у разі, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.
За приписами частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Судом встановлено, що ухвала суду від 7 квітня 2026 року була направлена та доставлена до електронного кабінету відповідача 7 квітня 2026 року (12 година 19 хвилин), що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про доставку відповідного електронного листа.
Крім того, відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.
Частинами 1, 2 статті 3 цього Закону визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.
Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (частина 1 статті 4 цього Закону).
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалою суду від 7 квітня 2026 року в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Проте Завод у встановлений строк відзиву на позовну заяву не подав, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.
Положеннями частини 9 статті 165 ГПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
5 травня 2026 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла заява від цієї ж дати про збільшення розміру позовних вимог. У вказаній заяві позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача 470 185,06 грн, з яких: 450 000,00 грн - основна заборгованість, 11 784,24 грн - пеня, 2 280,82 грн - три проценти річних, 6 120,00 грн - інфляційні втрати. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 6 травня 2026 року вказану заяву Товариства в частині вимог про стягнення з відповідача 11 784,24 грн пені та 2 280,82 грн трьох процентів річних прийнято до розгляду. В іншій частині вимог заяви позивача від 5 травня 2026 року відмовлено.
Будь-яких інших заяв чи клопотань від учасників справи на адресу суду не надходило.
Приймаючи до уваги те, що Завод був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у її матеріалах достатньої кількості документів для розгляду даного спору по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

12 грудня 2024 року між Заводом і Товариством було укладено договір поставки № 12/12, за яким останнє зобов`язалось у порядку і на умовах, визначених цією угодою, поставити відповідачу товар - дозатори з гвинтовим ковпачком, а Завод - прийняти вказану продукцію та здійснити її оплату.
Зазначений правочин та додаткова угода від 21 листопада 2025 року № 1 до нього підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені їх печатками.
Відповідно до пунктів 3.1.-3.2. договору умови поставки товару викладені сторонами відповідно до вимог Міжнародних правил інтерпретації комерційних термінів "Інкотермс" (у редакції 2010 року) та застосовуються з урахуванням особливостей внутрішньодержавних поставок DDР, за адресою: місто Київ, проспект Науки, будинок 3, - якщо інше не вказано в замовленнях і специфікаціях до цього правочину. Поставка товару здійснюється відповідно до замовлення, яке надсилається покупцем засобами електронної пошти. 
Датою переходу ризиків випадкового знищення та пошкодження товару, а також права власності на товар, є дата підписання сторонами видаткової накладної. Дійсність видаткової накладної підтверджується підписами уповноважених представників сторін (пункт 3.10. вказаного правочину).
За умовами пунктів 4.1. і 4.2. договору ціна, асортимент та інші характеристики товару, що постачається, відображаються у видатковій накладній на відповідну партію товару, дані якої мають відповідати погодженій сторонами специфікації. У разі, якщо асортимент чи кількість поставленого товару не відповідає узгодженому в специфікації, Завод має право не приймати товар або прийняти ту частину, що відповідає специфікації. Загальна ціна договору складається з суми вартості всіх поставок товару, здійснених відповідно до цієї угоди, та розраховується шляхом складання сум, зазначених у підписаних видаткових накладних на всі поставки товару протягом строку дії цього правочину. 
За умовами підпунктів 5.1.1., 5.1.2. пункту 5.1., пункту 5.2. договору (у редакції додаткової угоди від 21 листопада 2025 року № 1) Завод оплачує вартість поставленого товару на умовах відтермінування платежу протягом 90 календарних днів з дати, зазначеної у підписаній сторонами видатковій (товарній) накладній. До моменту реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) Завод має право притримати оплату вартості товару в частині суми податкового кредиту з ПДВ. Оплата проводиться покупцем в національній валюті України шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника.
Відповідно до пунктів 6.3.-6.5. вказаного правочину претензії з кількості та якості партії товару, у разі невідповідності товару умовам цього договору, надаються Заводом на підставі акта протягом 30-ти днів з дати поставки, крім прихованих недоліків. Претензії з якості товару, у випадку прихованих недоліків, надаються Заводом протягом 5-ти календарних днів з моменту їх виявлення, проте такі претензії мають буди пред`явлені не пізніше шести місяців з моменту прийняття товару. Підписанням цього договору Завод підтверджує, що особи, які будуть підписувати видаткові накладні, товарно-транспортні накладні про приймання товару від його імені, мають відповідні повноваження на таке підписання й приймання товару в інтересах та на користь відповідача.
Цей договір вступає в силу з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх печатками (за наявності) і діє до 31 грудня 2026 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань (пункт 10.1. договору в редакції додаткової угоди від 21 листопада 2025 року № 1).
У специфікації від 26 листопада 2025 року № 5 сторони погодили найменування, кількість і вартість товару, а саме: дозатор з гвинтовим ковпачком у кількості 200 000 штук, загальною вартістю 120 000,00 грн з ПДВ. Строк оплати - протягом 90 календарних днів з моменту поставки товару; строк поставки - 7 календарних днів з моменту підтвердження покупцем замовлення; адреса поставки: місто Київ, проспект Науки, 3.
У специфікації від 3 грудня 2025 року № 6 сторони погодили найменування, кількість і вартість товару, а саме: дозатор з гвинтовим ковпачком у кількості 400 000 штук, загальною вартістю 240 000,00 грн з ПДВ. Строк оплати - протягом 90 календарних днів з моменту поставки товару; строк поставки - 7 календарних днів з моменту підтвердження покупцем замовлення; адреса поставки: місто Київ, проспект Науки, 3.
У специфікації від 20 грудня 2025 року № 7 сторони погодили найменування, кількість і вартість товару, а саме: дозатор з гвинтовим ковпачком у кількості 150 000 штук, загальною вартістю 90 000,00 грн з ПДВ. Строк оплати - протягом 90 календарних днів з моменту поставки товару; строк поставки - 7 календарних днів з моменту підтвердження покупцем замовлення; адреса поставки: місто Київ, проспект Науки, 3.
Судом встановлено, що на виконання умов вказаного правочину та специфікацій Товариство поставило, а Завод - прийняв обумовлений товар на загальну суму 450 000,00 грн (разом із ПДВ), що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: видаткової накладної від 26 листопада 2025 року № 124 на суму 120 000,00 грн, яка підписана кваліфікованими електронними підписами (далі - КЕП) повноважних представників сторін, скріплена їх електронними печатками та затверджена за допомогою платформи "ПТАХ" без зауважень і претензій щодо кількості, асортименту та якості переданого товару (відповідна квитанція про затвердження вказаного документа сторонами міститься в матеріалах справи); видаткових накладних: від 3 грудня 2025 року № 134 на суму 240 000,00 грн, від 20 грудня 2025 року № 147 на суму 90 000,00 грн, які підписані уповноваженими представниками сторін та скріплені печатками цих суб`єктів господарювання без зауважень і претензій щодо кількості, асортименту та якості переданого товару; товарно-транспортних накладних (накладні на вантаж відправника) перевізника ТОВ "ТК "САТ" від 3 грудня 2025 року № 252003785 та № 252003785; експрес-накладних перевізника ТОВ "Нова Пошта": від 26 листопада 2025 року № 20451304876838, від 20 грудня 2025 року № 20451326372052. 
Будь-які докази, які б свідчили про наявність зауважень чи заперечень відповідача щодо поставленої позивачем продукції, у тому числі висловлених останнім у порядку пунктів 6.3.-6.5. договору, матеріали справи не містять.
На виконання умов договору та приписів податкового законодавства позивач подав і зареєстрував у встановленому законом порядку податкові накладні на вищевказані господарські операції, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями таких накладних: від 26 листопада 2025 року № 16, від 3 грудня 2025 року № 5, від 20 грудня 2025 року № 18, з відмітками та квитанціями про їх реєстрацію контролюючим органом в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН).
Крім того, Товариство сформувало та виставило відповідачу для оплати рахунки: від 26 листопада 2025 року № 126 на суму 120 000,00 грн, від 3 грудня 2025 року № 136 на суму 240 000,00 грн, від 20 грудня 2025 року № 149 на суму 90 000,00 грн. Копії вказаних рахунків з доказами їх направлення та доставки відповідачу засобами сервісу документообігу "ПТАХ" містяться в матеріалах справи.
Однак, вартість поставленого товару відповідач у встановлений договором строк не оплатив, у зв`язку з чим в останнього перед позивачем виникла заборгованість на загальну суму 450 000,00 грн. Про наявність правових підстав для реалізації передбаченого підпунктом 5.1.2. пункту 5.1. договору права на притримання оплати товару в частині суми податкового кредиту з ПДВ відповідачем не заявлялось, докази порушення Товариством вимог пункту 4.3. договору в частині реєстрації податкових накладних за наслідками проведення відповідних господарських операцій в матеріалах справи відсутні й Заводом подані не були.
У зв`язку з несплатою Заводом суми основного боргу в повному обсязі та в обумовлений договором строк, Товариство звернулося до відповідача з претензією від 20 березня 2026 року Вих. № 1/20-03/26 про сплату спірної заборгованості. Належні докази направлення вказаної претензії з доданими до неї документам (специфікаціями, видатковими накладними та рахунками) засобами поштового зв`язку на адресу Заводу наявні в матеріалах справи. Однак, ця претензія Товариства була залишена відповідачем без відповіді та задоволення.
Частинами 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено: якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Враховуючи те, що сума основного боргу відповідача за вказаним договором у розмірі 450 000,00 грн підтверджена належними доказами, наявними у матеріалах справи, і Завод на момент прийняття рішення не надав документів, які свідчать про погашення вказаної заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги Товариства до відповідача про стягнення зазначеної суми. Відтак, позов у цій частині підлягає задоволенню.
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором, позивач також просив суд стягнути з відповідача (з урахуванням заяви Товариства про збільшення розміру позовних вимог від 5 травня 2026 року) 2 280,82 грн трьох процентів річних, з яких: 690,41 грн - три проценти річних, нараховані на суму основного боргу за видатковою накладною від 26 листопада 2025 року № 124 в розмірі 120 000,00 грн за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 25 лютого 2026 року по 5 травня 2026 року; 1 242,74 грн - три проценти річних, нараховані на суму основного боргу за видатковою накладною від 3 грудня 2025 року № 134 в розмірі 240 000,00 грн за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 4 березня 2026 року по 5 травня 2026 року; 347,67 грн - три проценти річних, нараховані на суму основного боргу за видатковою накладною від 20 грудня 2025 року № 147 у розмірі 90 000,00 грн за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 20 березня 2026 року по 5 травня 2026 року.
За умовами частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Відповідно до частини 1 статті 255 ЦК України, якщо строк встановлено для вчинення дії, вона може бути вчинена до закінчення останнього дня строку.
Враховуючи положення вищевказаних приписів чинного законодавства та підпункту 5.1.1. пункту 5.1. договору в редакції додаткової угоди № 1, останнім днем строку оплати поставленої позивачем продукції за видатковою накладною від 20 грудня 2025 року № 147 було 20 березня 2026 року. Відтак, прострочення виконання відповідачем зазначеного грошового зобов`язання слід обраховувати з 21 березня 2026 року.
У зв`язку з цим, судом здійснено власний розрахунок заявлених до стягнення компенсаційних виплат за належний період прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем. За перерахунком суду, обґрунтований розмір трьох процентів річних за спірні періоди складає 2 273,42 грн. Відтак, вказана позовна вимога підлягає задоволенню у вищезазначеному розмірі. У задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 7,40 грн трьох процентів річних слід відмовити в зв`язку з її необґрунтованістю.
Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідача (з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог від 5 травня 2026 року) 11 784,24 грн пені, з яких: 3 567,12 грн - пеня, нарахована на суму основного боргу за видатковою накладною від 26 листопада 2025 року № 124 в розмірі 120 000,00 грн за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 25 лютого 2026 року по 5 травня 2026 року; 6 420,82 грн - пеня, нарахована на суму основного боргу за видатковою накладною від 3 грудня 2025 року № 134 в розмірі 240 000,00 грн за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 4 березня 2026 року по 5 травня 2026 року; 1 796,30 грн - пеня, нарахована на суму основного боргу за видатковою накладною від 20 грудня 2025 року № 147 у розмірі 90 000,00 грн за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 20 березня 2026 року по 5 травня 2026 року.
Відповідно до частини 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.
За змістом частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).
Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.
Відповідно до пункту 8.2. договору у випадку несвоєчасного виконання покупцем грошових зобов`язань за цим правочином, останній сплачує на вимогу постачальника пеню у розмірі облікової ставки НБУ від несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Однак, як вже зазналося судом, позивачем невірно визначено період прострочення відповідачем оплати товару за видатковою накладною від 20 грудня 2025 року № 147, у зв`язку з чим судом здійснено власний розрахунок заявлених до стягнення штрафних санкцій. За перерахунком суду, обґрунтований розмір пені за спірні періоди складає 11 404,11 грн. Відтак, вказана позовна вимога підлягає задоволенню у вищезазначеному розмірі. У задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 380,13 грн пені слід відмовити в зв`язку з її необґрунтованістю.
За змістом статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.
Частиною 1 статті 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких обставин позов Товариства підлягає задоволенню частково.
Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з підпунктом 1 пункту 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2026 рік" станом на 1 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становив 3 328,00 грн.
При цьому, за частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
Відтак, за чинним законодавством позивач мав сплатити за подання через систему "Електронний суд" до суду цієї позовної заяви судовий збір у розмірі 5 568,78 грн (464 065,06 х 1,5% х 0,8).
Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом Товариство сплатило 7 052,78 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних інструкцій кредитового переказу коштів: від 5 травня 2026 року № 27171 на суму 201,28 грн, від 3 квітня 2026 року № 4524 на суму 6 851,50 грн.
Частиною 2 статті 7 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що у випадках, установлених, зокрема, пунктом 1 частини 1 цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми.
Зважаючи на відсутність у матеріалах справи заяви позивача про повернення йому надмірно сплаченої суми судового збору, суд позбавлений можливості вирішити вказане питання по суті на час прийняття даного рішення.
Відтак, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5 564,13 грн.
Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Київський маргариновий завод" (03039, місто Київ, проспект Науки, будинок 3; ідентифікаційний код 00333581) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "І.П.С. Трейд" (46005, місто Тернопіль, вулиця Микулинецька бічна, будинок 10; ідентифікаційний код 45143198) 450 000 (чотириста п`ятдесят тисяч) грн 00 коп. основної заборгованості, 2 273 (дві тисячі двісті сімдесят три) грн 42 коп. трьох процентів річних, 11 404 (одинадцять тисяч чотириста чотири) грн 11 коп. пені та 5 564 (п`ять тисяч п`ятсот шістдесят чотири) грн 13 коп. судового збору.
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 19 травня 2026 року.

Суддя Є.В. Павленко