Справа № 675/965/26 
Провадження № 2-о/675/52/2026 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"24" червня 2026 р. м. Ізяслав
Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючого судді - Пашкевича Р. В.,
за участю: секретаря судового засідання – Гедзенюк В. В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами окремого позовного провадження в залі суду м. Ізяслав цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа – ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,
В С Т А Н О В И В :
22.06.2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, заінтересована особа – ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису.
ОСОБА_1 зазначає, що проживає в не зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 в будинку, що належить їй на праві власності з 2018 року. Протягом останніх трьох років співмешканець ОСОБА_2 веде непристойний спосіб життя, розпиває спиртні напої, постійно вчиняє щодо неї психологічне та фізичне насильство, шляхом погроз фізичною розправою, глузує, принижує честь та гідність, постійно здійснює психологічний тиск, наносить тілесні ушкодження, висловлення нецензурною лайкою. У зв`язку з цим заявниця неодноразово зверталася до правоохоронних органів та кривдник притягувався до адміністративної і кримінальної відповідальності, однак протиправні діяння не припинив, продовжує переслідувати її.
За таких обставин, ОСОБА_1 просить суд видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , поклавши на нього на строк шість місяців обов`язки: заборона наближатися на відстань у 500 метрів до місця проживання заявниці та її дітей; заборона наближатися на відстань у 500 метрів до місця проживання заявниці; заборона особисто чи через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та її членів сім`ї, переслідувати та в будь-який спосіб спілкуватися з ними; заборона вести листування, телефонні переговори з заявницею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Ухвалою судді від 22.06.2026 року прийнято заяву ОСОБА_1 до розгляду за правилами окремого провадження та призначено судове засідання по справі.
У судове засідання заявниця ОСОБА_1 не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, у поданій до суду письмовій заяві просила слухати справу за її відсутності у зв`язку з важким психологічним станом, вказавши, що свою заяву підтримує.
Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню частково із наступних підстав.
Як встановлено зі змісту постанови Ізяславського районного суду Хмельницької області від 27.06.2024 року, яка набрала законної сили 09.07.2024 року, у справі №675/954/24, 05.06.2024 року близько 22 год. ОСОБА_2 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_1 , тобто умисні дії психологічного характеру: ображав її нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоду її психологічному здоров`ю. Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та на нього накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 170,00 грн.
Згідно вироку Ізяславського районного суду Хмельницької області від 28.06.2024 року, яке набрало законної сили 06.08.2024 року, в справі №675/1022/24, 02.06.2024 року близько 21 год 30 хв ОСОБА_2 перебував у житловому будинку АДРЕСА_1 , де в цей час також перебувала його співмешканка ОСОБА_1 . Під час спілкування між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 виникли неприязні відносини, під час яких у ОСОБА_2 виник раптовий умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки й бажаючи їх настання, кулаком правої руки умисно заподіяв один удар в область лобної ділянки голови ОСОБА_1 , від якого остання, втративши рівновагу, впала на підлогу. Надалі ОСОБА_2 , доводячи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 , до завершення, користуючись безпорадним станом ОСОБА_1 , котра в той момент лежала на підлозі, заподіяв три удари правою ногою по тілу ОСОБА_1 : один удар в підреберну ділянку зліва, один удар в область лобної ділянки голови зліва та один удар в ділянку лівого передпліччя. Після чого ОСОБА_2 взяв дерев`яну палицю, яка знаходилася у сусідній кімнаті будинку, в праву руку та умисно заподіяв нею чотири удари по тілу ОСОБА_1 : один удар в ділянку шиї, один удар в ділянку лівого передпліччя та два удари в ділянку правого плеча. В наслідок таких неправомірних дій ОСОБА_2 . ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця в лобній ділянці голови по центру, синця в лобній ділянці голови зліва, синця на задній поверхні шиї у нижній третині по центру, синця в лівій підреберній ділянці, синця на передньо-внутрішній поверхні лівого плеча, синця на задній поверхні лівого передпліччя, двох синців у ділянці правого плеча, які належать до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості. Вказаним вироком ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510,00 грн.
Відповідно до вироку Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23.01.2026 року,який набрав законної сили 24.02.2026 року, в справі № 675/47/26, 13.12.2025 близько 14 год. 40 хв. ОСОБА_2 перебував в житловому будинку АДРЕСА_1 , де в цей час також перебувала його співмешканка ОСОБА_1 , між якими виникла словесна суперечка. У цей час у ОСОБА_2 виник раптовий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки й бажаючи їх настання, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область лівого плеча та один удар лівою ногою в область правої гомілки для ОСОБА_1 , тим самим вчинивши діяння, що має ознаки фізичного насильства як форми домашнього насильства відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Внаслідок таких неправомірних дій ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , яка відповідно до ст. 1, ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є особою, яка постраждала від домашнього насильства, отримала тілесне ушкодження у вигляді підшкірної гематоми лівого плеча та підшкірної гематоми правої гомілки, які згідно висновку експерта №7 від 06.01.2026 відносяться до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості
Вказаним вироком ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 125 ч. 1 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. Також, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України застосовано до ОСОБА_2 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 місяці.
Крім того, на розгляді в Ізяславському районному суді Хмельницької області перебуває кримінальне провадженні №12026244060000193 від 12.06.2026 за ч. 1 ст. 125 КК України відносно ОСОБА_2 .
Так, відповідно до обвинувального акту в даному кримінальному провадженні, 11.06.2026 року, близько 18.00 год. ОСОБА_2 перебував в житловому будинку АДРЕСА_1 разом із співмешканкою ОСОБА_1 . В цей час між ними на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин виникла суперечка, під час якої у ОСОБА_2 виник раптовий умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 . Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, штовхнув ОСОБА_1 правою рукою, внаслідок чого остання не втримала рівновагу та упала на підлогу, в результаті чого отримала тілесне ушкодження, у вигляді синця на задньо-бічній поверхні правого стегна. Надалі, ОСОБА_2 , продовжуючи свої протиправні дії та доводячи свій злочинний умисел, направлений на спричинення ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, до завершення, наздогнав ОСОБА_1 біля хвіртки господарства при спробі останньої покинути подвір`я, схопив ОСОБА_1 лівою рукою за верхній одяг, при цьому утримуючи її, наніс не менше шести ударів кулаком правої руки в область лівого та правого плеча. Вказаними діями ОСОБА_2 вчинив діяння, що має ознаки фізичного насильства, як форми домашнього насильства відповідно до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка відповідно до ст. ст.1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є особою, яка постраждала від домашнього насильства, отримала тілесні ушкодження у вигляді синця на задньо-бічній поверхні правого стегна, садна на передній поверхні шиї, садна на бічній поверхні шиї справа, синця на передній поверхні правого плеча, синця на передній поверхні лівого плеча, два синці на задній поверхні лівого плеча, які належать до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості.На даний час рішення за вказаними фактами компетентними органами не прийняте.
За змістом повідомлення заступника начальника Відділу поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області та матеріалів перевірки №226 встановлено, що 25.03.2026 року близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_2 вчиняв відносно своєї співмешканки ОСОБА_1 домашнє насильство.
Водночас зазначено, що 2026 році до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості та розпочато кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 1985, року народження, за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_1 1984 року народження, ЄРДР №12026244060000193 від 11.06.2026 року, досудове розслідування у якому на даний час триває.
Основним нормативно-правовим актом, який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, є Закон України від 7 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі - Закон № 2229-VIII).
Відповідно до п.п. 3, 7, 9, 14, 17 ч. 1 ст. 1 Закону № 2229-VIII домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Однією з основних засад запобіганню та протидії домашньому насильству є гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правничу допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону № 2229-VIII).
За змістом ч. 1 ст. 21 Закону № 2229-VIII постраждала особа має право, в тому числі, на дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства, звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.
До спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника (п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону № 2229-VIII).
Згідно з ч.ч. 1, 2, 3, 4, 8 ст. 26 Закону № 2229-VIII право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають постраждала особа або її представник.
Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків, зокрема, заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.
Порядок видачі судом обмежувального припису визначається Цивільним процесуальним кодексом України (далі – ЦПК України).
Із положень ч. 1 ст. 350-1 ЦПК України слідує, що заява про видачу обмежувального припису подається до суду за місцем проживання (перебування) особи, яка постраждала від домашнього насильства або насильства за ознакою статі, а якщо зазначена особа перебуває у закладі, що належить до загальних чи спеціалізованих служб підтримки постраждалих осіб, - за місцезнаходженням цього закладу.
У заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено, в тому числі, обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності) (п. 3 ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України).
Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.
У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» або Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків», на строк від одного до шести місяців.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).
Із матеріалів даної справи вбачається, що ОСОБА_2 неодноразово вчиняв домашнє насильство стосовно своєї співмешканки ОСОБА_1 , у зв`язку з чим його було притягнуто до адміністративної та кримінальної відповідальності.
Факти вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства встановлено постановою суду у справі про адміністративні правопорушення і вироком суду у кримінальній справі.
Врахувавши характер вчинених ОСОБА_2 протиправних дій, ризики їх продовження та вірогідність повторного вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства, взявши до уваги відсутність у нього щирого каяття та нагальну необхідність захисту прав ОСОБА_1 від насильства в сім`ї, суд прийшов до висновку про можливість застосування до ОСОБА_2 обмежувального припису у вигляді заборони наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця проживання постраждалої особи; заборони особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборони вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Водночас суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 у частині заборони особисто чи через третіх осіб розшукувати членів сім`ї ОСОБА_1 , переслідувати та в будь – який спосіб спілкуватися з ними, оскільки матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_2 домашнього насильства відносно них.
Верховний Суд неодноразово в своїх постановах звертав увагу на те, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 259, 265, 294, 350-1 - 350-8 ЦПК України, суд,
У Х В А Л И В :
Заяву ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису задовольнити частково.
Видати обмежувальний припис у вигляді заходів тимчасового обмеження прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поклавши на нього на строк шість місяців такі обов`язки:
1) заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань ближче 500 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_1 ;
2) заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися із нею;
3) заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
У задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 відмовити.
Рішення суду підлягає негайному виконанню.
Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, віднести на рахунок держави.
Про видачу судового припису не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомити Відділ поліцейської діяльності № 2 Шепетівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також Шепетівську районну державну адміністрацію Хмельницької області та Ізяславську міську раду Шепетівського району Хмельницької області.
Рішення може бути оскаржене до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасники справи:
Заявниця - ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .
Заінтересована особа – ОСОБА_2 , місце проживання – АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Суддя:    Р. В. Пашкевич