Номер провадження: 22-ц/813/2773/26 
Справа № 718/3448/24
Головуючий у першій інстанції Чернецька Н. С.
Доповідач Комлева О. С.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді Комлевої О.С.,
суддів: Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,
за участю секретаря Громовенко А.Г.,
розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ювченко Андрій Васильович, на рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2025 року, постановленого під головуванням судді Чернецької Н.С., повний текст рішення складений 07 листопада 2025 року, у цивільній справі за позовом фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків за договором прокату,
в с т а н о в и в:

У листопаді 2024 фізична-особа підприємець ОСОБА_2 (далі ФОП ОСОБА_2 ) звернувся до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення збитків за договором прокату, в якому просив стягнути зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 185600,00 грн за завдані збитки відповідно до договору прокату від 15.01.2024, інв. № НОМЕР_1 та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог зазначав, що ОСОБА_2 є власником причіпа-платформи до легкового автомобіля, марки « Прагматек», модель за технічним паспортом А6-4321, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , рік випуску 2023, що вбачається зі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 2644, 06.05.2023.
15.01.2024 між ОСОБА_2 (наймодавець) та ОСОБА_1 (наймач) укладений договір прокату інв. № НОМЕР_1 , згідно якого наймач отримує від наймодавця в термінове платне користування причіп до легкового автомобіля марки «Прагматек», який використовується наймачем для власних невиробничих потреб.
Відповідно до п. 1.4. договору наймач отримує право користування причепом після підписання даного договору та акту приймання-передачі. У відповідності до акту-приймання передачі від 15.01.2024 сторони підтвердили, що зазначений транспортний засіб перебуває у справному експлуатаційному стані та своїм підписом наймач засвідчив, що претензій технічного стану причепа та якості і комплектації немає. Відповідно до п. 3.1.2. договору наймач не має права передавати причіп в прокат третім особам та укладати договір під найму з третіми особами. Відповідно до п. 3.2.1. договору наймач бере на себе повну матеріальну відповідальності за збереження причепа протягом усього терміну прокату до моменту передачі його наймодавцю. Повна вартість причепа на момент укладення даного договору складає185600,00 грн. Відповідно до п. 3.2.2. договору наймач зобов`язаний дотримувати належний стан причепа та бережно ставиться до нього. У випадку необхідності виконання негайних шиномонтажних робіт наймач сплачує витрати за власний рахунок. Відповідно до п. 3.2.11 договору наймач зобов`язується виконати негайно виклик працівників патрульної поліції у наступних випадках: здійснення ДТП чи пошкодження причепа; нанесення шкоди причепом третім особам; нанесення шкоди причепом внаслідок дій третіх осіб. Про всі зазначені випадки наймач зобов`язується негайно повідомити наймодавця у будь-який спосіб, а також обов`язково представника страхової компанії. У всіх інших випадках наймач несе повну матеріальну відповідальність. Відповідно до п. 3.3.1 договору наймодавець має право отримати відшкодування від наймача у випадках повернення пошкодженого причепа, в тому числі неповного комплексного документів. Відповідно до п. 3.4.1 договору наймодавець зобов`язаний надати причіп в прокат в чистому вигляді та з повним комплектом документів (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та страховий поліс). Передача об`єкта прокату здійснюється по акту приймання передачі який складається наймодавцем та підписується обома сторонами. Відповідно до п. 4.1. договору наймач, при укладенні договору, вносить страхову заставу, розмір якої залежить від моделі обраного причепа. Дана сума повертається після закінчення строку дії договору. Відповідно до п.п. 4.2 та 4.2.4 сума страхової застави не повертається при наявності вини наймача чи відсутності винуватця ДТП. Згідно п. 4.3. договору у випадку повернення пошкодженого чи розкомплектованого причепа і відсутності документів від працівників поліції які підтверджують факт ДТП або протиправних дій третіх осіб наймач сплачує наймодавцю штраф у розмірі 100 відсотків від вартості відсутніх або пошкоджених деталей, оплачує в повному обсязі роботу по усуненню недоліків, а також сплачує за час фактичного простою причепа, необхідних для проведення ремонтних робіт. Відповідно до п. 4.4 договору при доведені причепа до повної непридатності наймач зобов`язаний відшкодування наймодавця його повну вартість з урахуванням зносу по цінам які діють на час розрахунку. У свою чергу відповідач порушив пункт 3.1.2. Договору та передав причіп у користування третій особі, а саме ОСОБА_3 , подальші дії якого 16.02.2024 призвели до повної непридатності причепу через участь в ДТП. 01.03.2024року позивачем написано заяву до Снятинського РВ УМВС, з урахуванням вищенаведених обставин та з проханням відшкодувати вартість причепа у розмірі 185600,00 грн. Відповіддю Чернівецького районного управління поліції відділення поліції № 2 (м. Кіцмань) від 27.03.2024 № 2996/123/46/0124 повідомлено про те, що в даній ситуації не вбачаються ознаки кримінального та адміністративного правопорушення, а вбачаються цивільно-правові відносини, що повинні вирішуватися в судовому порядку.
Позивач вважає, що відповідач передавши 16.02.2024 причеп третій особі, порушив пункт 3.1.2. договору, внаслідок дій якої причеп зазнав значних пошкоджень за участі в ДТП, а оскільки відповідач ухиляється від виконання свого зобов`язання, звернувся до суду з зазначеним позовом.
Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області справа за позовом ФОП ОСОБА_2 передана за підсудністю до Роздільнянського районного суду Одеської області.
Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.02.2025 справа за позовом ФОП ОСОБА_2 передана на розгляд до Великомихайлівського районного суду Одеської області.
Рішенням Великомихайлівського районного суду Одеської області від 28.10.2025 року позовні вимоги ФОП ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі, стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти у розмірі 185600,00 грн за завдані збитки відповідно до договору прокату від 15.01.2024 року інв. № АТ 5677ХР; вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ювченко А.В., звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове, яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції безпідставно стягнув вартість нового майна замість реальних збитків, проігнорувавши відсутність належних доказів (експертизи) щодо розміру шкоди та неможливості відновлення причепа, порушив принцип змагальності сторін, поклавши в основу рішення недопустимі докази (нечитабельні копії, протокол без постанови суду) та фактично звільнив позивача від обов`язку доказування, не надав оцінки умовам договору, згідно з якими стягнення повної вартості можливе лише після розірвання договору та повернення майна. Також скаржником стверджується про неврахування судом першої інстанції недоведеності факту укладення договору саме з ним, через відсутність ідентифікуючих ознак в наданих документах.
У відзиві на апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість доводів апеляційної скарги, які не можуть бути підставами для скасування рішення суду, ухваленого з повним з`ясуванням всіх обставин справи. 
В судове засідання призначене на 16.06.2026 року позивач та його представник не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином (а.с. 192-193).
Будь-якого клопотання щодо відкладення судового засідання/розгляду за їх відсутності на адресу апеляційного суду не надходило.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання та явка яких не визнавалась судом обов`язковою.
Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність осіб, які не з`явилися в судове засідання та які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката Ювченко А.В., який представляє інтереси ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення відповідно до положень ст. 376 є:
1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;
2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;
3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;
4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Однак, оскаржуване рішення суду вказаним вимогам не відповідає, з огляду на наступне.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 15.01.2024 між ФОП ОСОБА_2 , як наймодавцем, та ОСОБА_4 , як наймачем, укладено договір прокату.
Згідно акту прийому-передачі до договору від 15.01.2024 до вищевказаного правочину, предметом прокату є лафет марки «Прагматик», модель за тех. паспортом НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_5 , рік випуску 2023, маса причепа 540 кг. Допустиме навантаження 1960 кг., а також документи: свідоцтво про реєстрацію ТЗ, страховий поліс.
Договір прокату від 15.01.2024 та акт прийому-передачі від 15.01.2024 підписаний ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД № 635047 від 16.05.2025 водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Mersedes-Benz Sprinter з причепом Прагматек, реєстраційний номер НОМЕР_1 здійснив зіткнення з автомобілем Audi A7 НОМЕР_6 .
Відповідач порушив пункт 3.1.2. договору та передав причіп у користування третій особі, а саме ОСОБА_3 .
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено порушення вимог умов договору відповідачем ОСОБА_1 , що призвело до повної непридатності для експлуатації причепа, переданого йому в користування згідно договору прокату, а тому у відповідності до умов договору, з нього необхідно стягнути збитки у розмірі 185600,00 грн. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за пошкоджений причеп, згідно договору прокату, відповідачем по справі суду надано не було.
Колегія суддів не погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції та з огляду на доводи апеляційної скарги вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до положень ст. 787 ЦК України за договором прокату наймодавець, який здійснює підприємницьку діяльність з передання речей у найм, передає або зобов`язується передати рухому річ наймачеві у користування за плату на певний строк. Договір прокату є договором приєднання. Наймодавець може встановлювати типові умови договору прокату. Типові умови договору прокату не можуть порушувати прав наймачів, встановлених законом.
Однією із особливих рис договору прокату є те, що об`єктом договору прокату може бути лише рухома річ, крім транспортних засобів, щодо яких ЦК України містить окремі положення. Як правило, об`єкт договору прокату використовується для задоволення побутових невиробничих потреб.
Отже, найм (оренда) транспортного засобу виділяється в окремий різновид договору найму, виходячи із особливостей його об`єкта, яким є повітряні, морські, річкові судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо (частина перша статті 798 ЦК України).
Згідно ст. 791 ЦК України наймач не має права на укладення договору піднайму. Наймач не має переважного права на купівлю речі у разі її продажу наймодавцем. Капітальний і поточний ремонт речі здійснює наймодавець за свій рахунок, якщо він не доведе, що пошкодження речі сталося з вини наймача.
Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).
На підставі ч. 1 та 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Матеріалами справи встановлено, що 15.01.2024 між ОСОБА_2 та Страпом Богданом укладено договір прокату № НОМЕР_1 , згідно якого останній отримав в термінове платне користування причіп до легкового автомобіля марки «Прагматек», модель за технічним паспортом НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_7 , з метою використання для власних потреб. Даний договір підписаний сторонами та містить інформацію щодо місця проживання наймача – ОСОБА_1 та контактний номер телефону останнього. До договору долучено копію паспорту ОСОБА_1 та акт приймання-передачі до договору прокату від 15.01.2024, підписаний сторонами. Будь-яких доводів, спрямований на заперечення факту підписання вказаного акту приймання-передачі скаржником в апеляційній скарзі не наведено.
Факт укладення вказаного договору відповідачем в суді першої інстанції не заперечувався, в судовому порядку дійсність такого не оскаржувалась. 
Доводи апеляційної скарги щодо не доведення факту укладення вказаного договору прокату саме з ним ґрунтуються виключно на твердженнях про відсутність в договорі зазначення ідентифікуючих даних наймача, проте жодними доказів на підтвердження наведених тверджень скаржником до апеляційної скарги не долучено. При цьому, як зазначалося вище, під час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем вказаних тверджень не наводилося, з огляду на що, враховуючи презумпцію дійсності правочину, доводи апеляційної скарги в даній частині відхиляються апеляційним судом.
Щодо наявності підстав для стягнення заявленого позивачем розміру відшкодування, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Звертаючись до суду із позовними вимогами про стягнення збитків за договором прокату, позивачем стверджувалося про факт знищення предмету договору внаслідок ДТП за участю такого під керування третьою особою та посилаючись на положення пунктів 2.1, 4.4 договору, зазначалося про наявність підстав для стягнення з наймача – Страпа Богдана повної вартості даного причепу. 
Пунктом 3.1.2 визначено, що наймач не має права передавати причіп в прокат третім особам та укладати договір піднайму з третіми особами. 
Наймач бере на себе повну матеріальну відповідальність за збереження причепа протягом усього терміну прокату до моменту передачі його наймодавцю. Повна вартість причепа на момент укладення договору складає 185600,0 грн (п. 3.2.1).
Згідно п. 4.4 при доведенні причепа до повної непридатності наймач зобов`язаний відшкодувати наймодавцю його повну вартість.
З матеріалів справи вбачається, що вказаний причіп було передано в користування третій особі, відомості щодо якої зазначено в протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 635047 та внаслідок настання ДТП вказаний причіп отримав механічні пошкодження, згідно переліку наведеного в схемі місця ДТП (а.с. 13).
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.02.2022 у справі № 725/1670/18 зазначено, що «відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає».
У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини (постанова Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 753/15095/17).
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
При цьому, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Положеннями ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 1, 2 ст. 80 ЦПК України).
Натомість, наявні матеріали справи в свою чергу не містять жодних відомостей щодо фактично встановлених та підтверджених внаслідок проведення відповідної оцінки отриманих механічних пошкоджень вказаного причепу внаслідок ДТП, вартості ремонту відповідних пошкоджень та як наслідок на підтвердження встановлення факту повного знищення предмету договору прокату, що би стало підставою для відшкодування повної вартості причепу згідно умов договору та у визначеному розмірі. Належних та обґрунтованих доказів у розумінні положень ст.ст. 76,77 ЦПК України, які б підтверджували наведені в позовній заяві посилання позивача на факт повного знищення причепу останнім до матеріалів справи не долучено. Будь-які відомості щодо проведення огляду вказаного транспортного засобу безпосередньо після ДТП, з метою встановлення вартості отриманих механічних пошкоджень, висновку проведеної оцінки таких або проведення відповідної експертизи, отримання висновку експерта із зазначенням розміру матеріальних збитків, вартості відновлювального ремонту тощо в матеріалах справи не міститься.
Відомостей щодо неможливості проведення такої експертизи матеріали справи також не містять, із відповідним клопотання позивач не звертався. При цьому, слід зауважити, що з наявних матеріалів справи в тому числі не вбачається й безпосередньо місце знаходження даного причепу після ДТП та на момент звернення до суду із позовними вимогами.
З підстав викладеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити щодо передчасних та помилкових висновків суду першої інстанції, наведених в оскаржуваному рішенні щодо наявності правових підстав для стягнення збитків за договором прокату, оскільки наявними матеріалами справи не підтверджується факту повного знищення предмету договору прокату та відповідно як наслідок наявність підстав для стягнення у відповідності до умов договору повної вартості причепу у заявленому позивачем та обумовленому договором розмірі, з огляду на що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на обґрунтованість наведених скаржником доводів у відповідній частині.
За положеннями п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового, про відмову у задоволені позовних вимог.
Апеляційний суд також вважає за необхідне зазначити, що у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України). 
За подання апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2272,20 грн, що підтверджується квитанцією № 9898-5941-8674-1207 від 28.11.2025.
З урахування висновків суду про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , підлягає стягненню сплачений скаржником в апеляційній інстанції судовий збір у розмірі 2272,20 грн., з урахуванням коєфіцієнту 0,8, а не як зазначено у апеляційній скарзі 2784 гривні.
Керуючись ст.ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Ювченко Андрій Васильович – задовольнити частково.
Рішення Великомихайлівського районного суду Одеської області від 28 жовтня 2025 року – скасувати та ухвалити нову постанову.
У задоволенні позовних вимог фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення збитків за договором прокату - відмовити.
Стягнути з фізичної-особи підприємця ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_8 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_9 , АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір у розмірі 2272 (дві тисячі двісті сімдесят дві) грн 20 коп.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судового рішення складений 18 червня 2026 року.

Головуючий О.С. Комлева

Судді М.М. Драгомерецький

С.М. Сегеда