Справа № 474/225/26
Провадження № 2/474/343/26
РІШЕННЯ
Іменем України
18.06.26 с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді Сокола Ф.Г.
за участю секретаря судового засідання Лисейко Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

27.03.2026р. Товариство з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС" (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідачка), в якому просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором № 503796828 від 07.06.2025р. у розмірі 57 526 грн. 62 коп.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 07.06.2025р. між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (далі - ТОВ "МШФД") та відповідачем було укладено договір кредитної лінії № 503796828 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Зокрема, відповідач, за допомогою мережі Інтернет заповнив заявку на отримання кредитних коштів та в своєму особистому кабінеті зазначив свої персональні дані, реквізити банківської карти, на рахунок якої бажав отримати кредит. Після цього ІТС товариства згенерувала електронний договір, що є офертою і містить істотні умови, та надала позичальнику для ознайомлення в його особистому кабінеті, направила на електронну скриньку. Відповідач ознайомився з умовами оферти та надав згоду (акцепт) на укладення договору шляхом направлення повідомлення товариству, ввівши у спеціальному полі під офертою, одноразовий ідентифікатор та натиснувши іконку "підписати" Відповідно до умов договору, відповідачка отримала кредитні кошти у розмірі 19 300 грн. на банківську карту НОМЕР_1 з кінцевою датою повернення кредиту 07.07.2030р. При цьому, Дисконтний період - це лише період з загального строку кредитування під час якого позичальник має додаткові можливості (отримання додаткових траншів, часткове погашення боргу), та після його закінчення, позичальник зобов`язаний сплачувати проценти щоденно на умовах фіксованої базової щоденної ставки у розмірі 0,98%, протягом строку дії договору - 5 років. 
У разі затримання позичальником сплати процентів за користування кредитом, його частини щонайменше на 1 місяць, то кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, у повному обсязі, шляхом повідомлення позичальника про дострокове припинення/розірвання договору. Також товариство має право направляти інформаційні повідомлення щодо виконання договору позичальнику в електронному вигляді через особистий кабінет та/або на електронну пошту та/або смс-повідомленням на номер телефону, вказаний у заявці. 
Відповідачка зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконує, в зв`язку з чим, відповідно до п. 9.1.1.7 договору товариством було достроково розірвано договір шляхом направлення відповідачці відповідного повідомлення. 
З 20.01.2026р. припинилося право позивача щодо нарахування процентів за користування кредитом.
Загальна заборгованість за кредитним договором становить 57 526 грн 62 коп., з них: 19 299 грн. 14 коп. - заборгованість по тілу кредиту та 37 069 грн 48 коп. - заборгованість за процентами.
09.09.2025р. ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс", уклали договір факторингу № МВ-ТП/52, відповідно до якого та Реєстру прав вимоги позивач набув право вимоги до відповідачки.
Відповідачка зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконала, а тому, позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором у заявленому розмірі та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
20.04.2026р. відповідачка ОСОБА_1 подала Відзив на позовну заяву у якому просила позов задовольнити частково - у межах фактично отриманого тіла кредиту 19 300 грн. та обґрунтованих нарахувань за період дії пільгових умов. Відмовити у задоволенні вимог у частині нарахування процентів та неустойки, що суперечить ч. 3 ст. 21 Закону України "Про споживче кредитування" та є наслідком зловживання правом з боку позивача. Відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу або зменшити її розмір, як неспівмірну та необґрунтовану. У разі задоволення позову - розстрочити виконання рішення суду строком на 24 місяці на підставі ч.1 ст. 267 ЦПК України.
Категорично не погоджуюсь із розміром заборгованості, заявленим до стягнення оскільки вважає її необґрунтованою, завищеною, економічно неспівмірною фактично отриманим коштам та такою, що суперечить вимогам чинного законодавства України, а також принципам розумності, справедливості і добросовісності. Заявлена позивачем сума майже у три рази перевищує отриманий кредит, що свідчить про значне, непропорційне та економічно необґрунтоване збільшення зобов`язання. Таким чином, не заперечує обов`язок повернення фактично отриманих коштів, однак заперечує проти стягнення процентів та інших нарахувань у частині, що призвела до необґрунтованого та непропорційного збільшення суми заборгованості. 
Відповідно до ч. 3 ст. 21 Закону України "Про споживче кредитування", сукупна сума платежів, що підлягають сплаті споживачем у разі невиконання ним зобов`язань за договором про споживчий кредит, не може перевищувати подвійного розміру суми, одержаної споживачем за таким договором. У даному випадку сума отриманого кредиту становить 19 300 грн, а отже, граничний розмір зобов`язань не може перевищувати 38 600 грн. Заявлена позивачем сума заборгованості очевидно перевищує встановлений законом ліміт, що прямо свідчить про порушення імперативних норм законодавства.
Позивач здійснює нарахування процентів у розмірі 0,98% на день (357,7% річних), що є надмірним та призводить до непропорційного збільшення заборгованості. 
З наданого позивачем розрахунку вбачається, що після закінчення пільгового періоду (періоду дії промокоду) розмір щоденних процентів зріс з 19 грн 30 коп. до 189 грн 13 коп., тобто майже у 10 разів, що свідчить про різке та необґрунтоване збільшення фінансового навантаження на відповідача.
Окремої уваги заслуговує те, що позивач визначив строк договору тривалістю 5 років (1825 днів). З урахуванням характеру спірних правовідносин та суми кредиту (19 300 грн), такий строк є явно непропорційним та фактично створює умови для тривалого нарахування процентів поза межами реального строку користування коштами. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу сумлінності вони призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін на шкоду споживачеві. Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 18 цього ж Закону, несправедливими є умови щодо встановлення вимоги про сплату споживачем надмірно високої суми компенсації у разі невиконання зобов`язань. У даному випадку нараховані проценти (38 227 грн 48 коп.) майже у два рази перевищують суму отриманого кредиту (19 300 грн), що свідчить про їх очевидну несправедливість. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду (справа № 444/9519/12), право кредитора нараховувати проценти не є безмежним. З огляду на те, що кредит було надано на умовах пільгового періоду (промокоду) строком 30 днів, саме цей строк є фактичним періодом користування кредитними коштами. Нарахування процентів за ставкою 0,98% на день поза межами цього строку є непропорційним та суперечить принципам розумності і добросовісності. 
Позивачем надано розрахунок заборгованості, однак такий розрахунок сам по собі не може вважатися належним та достатнім доказом заявлених вимог. При цьому відповідачка не заперечує факт отримання кредитних коштів, однак відсутність належних доказів руху коштів має істотне значення для перевірки правильності та законності здійснених позивачем нарахувань. Незважаючи на наявність поденного розрахунку, він не містить належного правового та фактичного обґрунтування нарахувань. 
Дохід відповідачки становить близько 9 200 грн на місяць (до вирахування податків), що свідчить про обмежене матеріальне становище та фактично покриває лише базові життєві потреби. Відповідно до ст. 267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, у тому числі надати розстрочення виконання. З урахуванням викладеного, просить суд врахувати матеріальне становище відповідача та визначити порядок виконання рішення шляхом розстрочення на строк до 24 місяців з щомісячною сплатою рівними частинами.
На підтвердження обставин для розстрочення виконання рішення суду додала: Відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів від 16.04.2026р., згідно якої доходи відповідачки з заробітної плати у період з лютого 2025р. до лютого 2026р. склали 194 694 грн. 91 коп.; довідку від 11.03.2026р. ТОВ "Бізнес позика" про виконання зобов`язання позичальником ОСОБА_1 за кредитним договором у повному обсязі; довідку від 08.12.2025р. ТОВ "Клай інвест" про виконання зобов`язання позичальником ОСОБА_1 за кредитним договором у повному обсязі; довідку ТОВА "Лінеура Україна" від 13.04.2026р. про виконання зобов`язання за реструктуризацію боргу позичальником ОСОБА_1 у повному обсязі, в зв`язку з чим заборгованість відсутня; довідку ТОВ "Селфі кредит" від 04.02.2026р. про виконання зобов`язання позичальником ОСОБА_1 за кредитним договором у повному обсязі; довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором укладеним з ОСОБА_1 видану ТОВ "Фінпром маркет" від 27.11.2025р.; довідку від 08.12.2025р. ТОВ "ФК "Абекор" про виконання зобов`язання позичальником ОСОБА_1 за кредитним договором у повному обсязі; довідку від 14.04.2026р. ТОВ "Сіті колект" про виконання зобов`язання позичальником ОСОБА_1 за кредитним договором у повному обсязі; довідку від 30.08.2025р. ТОВ "ФК "Фінпром Маркет" про виконання зобов`язання позичальником ОСОБА_1 за кредитним договором у повному обсязі; гарантійний лист від 03.02.2026р. ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" про необхідність погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 65705-02/205 у сумі 14 868 грн. та платіжну інструкцію про погашення боргу за цим кредитним договором 10.02.2026р.; кредитний договір від 03.11.2025р. з ТОВ "Споживчий центр". 
19.05.2026р. представниця позивача ОСОБА_2 подала додаткові пояснення в яких просила залишити Відзив ОСОБА_1 без задоволення, а позов задовольнити повністю. Також просив відмовити у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення. З доводами, викладеними у відзиві, позивач категорично не погоджується, вважає їх необґрунтованими, такими, що не спростовують належність, допустимість та достатність поданих позивачем доказів, окрім того такі заперечення суперечать умовам договору. Важливо, що при укладанні кредитного договору сторони дійшли обопільної згоди щодо суми, строків та умов кредитування, зокрема сплати процентів протягом всього строку дії кредитного договору. У постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року у справі № 6-40цс13 зроблені такі висновки: "….Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві". Отже, розмір денної процентної ставки за кредитним Договором становить 0,98%, що є гранично допустимий, встановлений п. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" і повністю відповідає законодавству України, а тому умови кредитного договору не порушують принцип добросовісності, не містять дисбалансу та не завдають шкоди відповідачу, оскільки розмір процентної ставки відповідає спеціальному закону, порядок її нарахування є чітко визначеним договором і сторони добровільно погодили відповідні умови договору, а тому не можуть вважатися несправедливими у розумінні чинного законодавства України та судової практики. Отже, при укладанні кредитного договору відповідач власноручно заповнив заявку на отримання кредиту в особистому кабінеті, в якій обрано початковий строк Дисконтного періоду кредитування: 30 (тридцять) днів. Строк кредитування: 1826 дні. А підписання кредитного Договору та паспорту споживчого кредиту свідчить, що відповідач добровільно ознайомився з пропозицією первісного кредитора щодо укладення Електронного договору (офертою). Крім того, згідно п. 14.8 Договору, відповідач підтвердив, що умови цього Договору є розумними, справедливими, добросовісними та не містять дисбалансу прав та обов`язків кредитодавця та позичальника. Згідно п. 14.9. кредитного Договору - сторони засвідчують, що укладення цього Договору відповідає вільному волевиявленню сторін, жодна із сторін не знаходиться під впливом тяжких обставин, не помиляється стосовно обставин, що мають суттєве значення, та умови договору є взаємовигідними для кожної із сторін. Відповідач не звертався до суду із зустрічною позовною заявою або іншою позовною заявою про визнання умов кредитного договору недійсними через їх несправедливість. А відтак договір станом на сьогоднішній день є чинним. Так, Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору. Нарахування процентів та інших платежів за користування кредитом здійснювалося з дати фактичного надання першого траншу до дня повного погашення заборгованості або до моменту припинення дії договору з будь-яких підстав (п. 7.1. п. 7.3, 8.2., 9.2.1.2. Договору). Проценти нараховувалися на фактичний залишок заборгованості за кожний день користування кредитом, відповідно до встановленої договором процентної ставки. Процентна ставка визначена Договором як фіксована та застосовується з розрахунку 365 днів у році, незалежно від високосності року (п. 8.10. Договору). Пункт 3.1 - на момент укладення цього Договору позичальнику надається Дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може отримати черговий транш. Загальний строк Дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п. 3.2. Договору. Дисконтний період не є загальним строком дії Договору. Після закінчення Дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно (п. 4.2. Договору), як плата за надану позику (кредит). У разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів або здійснить поновлення Дисконтного періоду, на період після 07.07.2025р., кредитодавець надає позичальнику знижку в розмірі 0,00 (нуль) % від розміру базової процентної ставки, відповідно до чого розрахунок витрат за кредитом може здійснюватися за Індивідуальною процентною ставкою 0,98% в день від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 357,70% річних. 08.07.2025р. відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо продовження строку Дисконтного періоду, сплативши при цьому всі фактично нараховані на той час відсотки, чим продовжила Дисконтний період ще на 30 днів, під нарахування відсотків за Індивідуальною процентною ставкою 0,98 відсотків. Сторони погодили, що у разі користування кредитом після 6 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду жодних знижок на проценту ставку не надається. Перерахунок зобов`язань позичальника по оплаті процентів під базову процентну ставку, при користуванні кредитом або несплаті нарахованої комісії за надання кредиту після спливу 6 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду може здійснюватися, на вибір кредитодавця, за весь строк Дисконтного періоду або лише за останні 30 календарних днів дії Дисконтного періоду. Перерахунок зобов`язань позичальника по оплаті процентів під базову процентну ставку, при користуванні кредитом здійснено після закінчення Дисконтного періоду. Стаття 21 Закону України «Про споживче кредитування» встановлює обмеження виключно щодо неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, що підлягають сплаті саме у зв`язку з порушенням зобов`язань, але не поширюється на проценти, які нараховуються як плата за користування кредитом у межах строку кредитування та на умовах, прямо погоджених сторонами у Договорі. Посилання відповідача на складне матеріальне становище не є підставою для звільнення від виконання грошового зобов`язання, оскільки боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Фінансові труднощі відповідача є суб`єктивними обставинами та не впливають на обов`язковість виконання укладеного договору відповідно до ст. 629 ЦК України. Ризик зміни майнового стану після укладення договору покладається на позичальника. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003року №14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконані провадження" роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо,інші надзвичайні події тощо). Розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.
09.06.2026р. відповідачка ОСОБА_1 надала заперечення (на відповідь на відзив) у яких зазначила, що відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 28.03.2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), після спливу визначеного договором строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту право кредитора нараховувати передбачені договором проценти припиняється, а права кредитора підлягають захисту способами, встановленими законом. Сам Позивач у своїх письмових поясненнях зазначає, що 20.01.2026р. ним було достроково розірвано договір та припинено нарахування процентів за користування кредитом. Отже, сам позивач фактично підтверджує, що право нарахування договірних процентів не є безмежним та має визначені законом межі. Крім того, із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що після набуття права вимоги ТОВ "ТАЛІОН ПЛЮС" продовжувало щоденно нараховувати проценти у розмірі 189 грн 13 коп., що відповідає ставці 0,98 % на день від суми основного боргу 19 299,14 грн. При цьому позивач не навів належного правового обґрунтування підстав такого тривалого нарахування процентів після настання прострочення. Формальна відповідність денної процентної ставки встановленому законом граничному розміру не означає автоматичної справедливості наслідків її застосування протягом тривалого часу та не позбавляє суд обов`язку перевірити, чи не призвело застосування таких умов договору до надмірного та несправедливого фінансового тягаря для споживача. У даній справі позивач просить стягнути 37 069 грн 48 коп. процентів при сумі фактично отриманого кредиту 19 300 грн. Таким чином, сума нарахованих процентів майже вдвічі перевищує суму отриманих кредитних коштів, що саме по собі свідчить про необхідність ретельної оцінки судом обґрунтованості та справедливості заявлених вимог. Нарахування процентів у розмірі 0,98 % на день протягом тривалого часу після виникнення прострочення фактично призводить до значного збільшення суми боргу та потребує оцінки судом з точки зору принципів добросовісності, розумності та справедливості. Позивач просить стягнути з відповідача 1 158 грн комісії за надання кредиту. Дійсно, зазначена комісія передбачена умовами Договору кредитної лінії та відображена у Паспорті споживчого кредиту. Однак сам факт включення відповідної умови до договору не свідчить автоматично про законність її стягнення та не позбавляє суд обов`язку перевірити відповідність такої умови вимогам законодавства. Факт подальшого витребування додаткових доказів уже після подання позову свідчить про необхідність критичної оцінки судом усіх наданих позивачем доказів, зокрема щодо розміру заявленої заборгованості, порядку її формування та обґрунтованості заявлених до стягнення сум. До відзиву на позовну заяву відповідачем були долучені належні та допустимі докази матеріального становища, зокрема офіційні довідки про доходи, відповідно до яких середньомісячний дохід відповідача становить близько 9 200 грн., разом з податками. Надані відповідачем документи підтверджують наявність об`єктивних обставин, які можуть бути враховані судом під час вирішення питання щодо порядку виконання рішення.
Представниця позивача Дорошенко О.В. в судове засідання 18.06.2026р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас у додаткових поясненнях від 19.05.2026р. представниця Дорошенко О.В., просила розглядати позовну заяву за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримали.
Відповідачка в судове засідання 18.06.2026р. не з`явилася, хоча належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату і місце судового розгляду. Водночас у відзиві на позовну заяву від 20.04.2026р. просила розглядати справу у її відсутність.
З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. 
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. 
07.06.2025р. відповідачка ОСОБА_1 звернулася з заявкою до ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на отримання коштів у кредит, в якій зазначила бажану суму кредиту - 19 300 грн., суму першого траншу 19 300 грн. 00 коп., початковий строк дисконтного періоду - 30 днів, та строк кредитування 1 826 днів, а також номер карти НОМЕР_2 , дійсної до 04/2029.
Вказаної ж дати позичальниця електронним підписом одноразовим ідентифікатором 9262 (відправлений 07.06.2025р. 16:56:43 та введений вказаної дати о 16:57:12) підписав паспорт споживчого кредиту "Смарт" до договору № 503796828 від 07.06.2025р.
07.06.2025р. між відповідачкою та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (далі - ТОВ "МШФД") було укладено договір кредитної лінії № 503796828 (далі - договір № 503796828), згідно п.п. 2.1-2.5 розділу 2 якого, сторони погодили, що кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ "МШФД". Загальний розмір кредиту за цим договором 19 300 грн. 00 коп. Разом з тим позичальнику можуть бути надані додаткові грошові кошти у кредит шляхом надання додаткових траншів. Перший транш за договором у розмірі, що дорівнює загальному розміру кредиту надається 07.06.2025р. Другий та решта траншів надаються протягом дисконтного періоду кредитування, та в зв`язку з цим збільшується загальний розмір кредиту на суму такого траншу. Кредит надається на поточні споживчі потреби.
Дисконтний період - період користування кредитом, протягом якого позичальник має право отримувати нові транші у межах встановленого кредитного ліміту, у тому числі у разі часткового погашення кредиту протягом строку дії договору. Дисконтна процентна ставка - плата за користування кредитом із врахуванням знижки на базову процентну ставку, яку позичальник сплачує на умовах та у порядку встановлених договором. Знижка на оплату процентів на умовах дисконтної процентної ставки надається позичальнику на період з дати укладення договору до дати першого обов`язкового платежу по оплаті процентів за користування кредитом, при достроковому поверненні всієї суми кредиту протягом дисконтного періоду чи протягом 6 днів після дати закінчення дисконтного періоду кредитування (розділ 1 договору № 503796828).
У розділі 3 договору № 503796828 сторони погодили, що позичальнику надається дисконтний період кредитування протягом якого позичальник може отримати черговий транш у рамках кредитної лінії, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, та повернути частину кредиту. Строк дисконтного періоду - 30 днів від дати отримання першого траншу. Строк дисконтного періоду може бути продовжено шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та пільгового періоду оплати всіх фактичного нарахованих процентів та інших нарахувань строк оплати яких настав, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість таких продовжень - не обмежена. Для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду позичальнику необхідно сплатити всі фактично нараховані за перші 30 днів дисконтного періоду проценти у розмірі 579 грн 00 коп. 
Порядок укладення договору та створення електронного підпису сторонами визначений у розділі 4 договору № 503796828, зокрема, що з метою укладення договору позичальник, ознайомившись з правилами, заповнив заявку, вказавши всі дані, визначені у заявці як обов`язкові, та обрав бажану суму першого траншу і початковий строк дисконтного періоду кредитування. За результатами заявки позичальник вказує реквізити платіжної картки, яка випущена для управління відкритим на його ім`я рахунком, на який він бажає отримати кредит. На підставі даних, зазначених у первинній заявці, ІКС кредитодавця здійснила ідентифікацію позичальника та формувала його особистий кабінет. ІКС кредитодавця шляхом постановки всієї необхідної інформації згенеровано Оферту, що містила істотні умови. Позичальник перейшов з використанням комунікаційного ресурсу кредитодавця до ознайомлення з Офертою, яка містить Паспорт споживчого кредиту та проект договору, в особистому кабінеті. Одночасно ІКС кредитодавця згенеровано одноразові ідентифікатори та направлено позивачу у смс-повідомленні чи іншим шляхом вказаним у договорі для акцептування оферти. Позичальник ознайомився з усіма істотними умовами Оферти та надав згоду (акцепт) шляхом направлення повідомлення кредитодавцю підписане у порядку визначеному абз. 2 ст.12 Закону "Про електронну комерцію". Після виконання всіх дій визначених у п. 4.10 договору кредитодавець ініціює надання кредиту способом вказаним позичальником у договорі.
У розділі 5 договору № 503796828 визначено, що кожний окремий транш за договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів на рахунок позичальника - платіжну картку № НОМЕР_1 .
Збільшення суми кредиту (добір) погоджено у розділі 6 договору № 503796828, зокрема, що позичальник у будь-який час дисконтного періоду дії договору, може отримати черговий транш в межах максимально доступного розміру кредиту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, що відбувається на підставі укладеного договору про внесення змін до цього договору (додаткова угоду).
Пунктами 7.1-7.4.2 розд. 7 договору № 503796828 рекомендована дата дострокового повернення всієї суми кредиту за всіма траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 07.07.2025р., а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником. У випадку пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього договору. В обов`язковому прядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії договору в порядку передбаченому п. 11.1; дострокового припинення дії договору, в порядку визначеному п.9.1.1.2 або 9.1.1.7 договору. Кінцева дата повернення кредиту - 07.07.2030р. Проценти сплачуються в наступному порядку: протягом дисконтного періоду позичальник сплачує проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду, а у разі його продовження позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду. Після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний сплачувати проценти щоденно.
Згідно умов договору № 503796828 (п.п. 8.1-8.3, 8.6) за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у розмірі та в порядку, що встановлена договором. У разі якщо позичальник не здійснить повного дострокового погашення всієї суми кредиту протягом дисконтного періоду кредитування, то зобов`язання позичальника по оплаті процентів визначаються шляхом множення базової процентної ставки на фактичну кількість днів користування кредитом (від дати видачі першого траншу до закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання). На момент укладення договору та отримання першого траншу за цим договором базова процентна ставка складає 0,98% в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70% річних. Для суми кредиту отриманої за першим траншем, що вказану п. 2.3. договору за ввесь строк кредитування без повного дострокового повернення всієї суми кредиту протягом дисконтного періоду орієнтовна загальна вартість кредиту складе 365 827 грн. 64 коп. та буде включати в себе загальні витрати за кредитом 346 527 грн. 64 коп. у вигляді процентів та комісії, а також суму кредиту 19 300 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка з припущення користування кредитом протягом усього строку кредитування зі сплатою процентів за базовою ставкою складе 2200,74% річних. Денна процентна ставка - 0,98% в день. 
За умови повного дострокового погашення всієї суми кредиту за всіма отриманими траншами протягом 6 календарних днів після дати закінчення дисконтного періоду кредитування - кредитодавець зобов`язаний зменшити зобов`язання позичальника по сплаті процентів за фактичні дні користування кредитом наступним чином: за період з 07.06.2025р. до 07.07.2025р. кредитодавець надає позичальнику знижку 89,80% від розміру базової процентної ставки та розрахунок процентів може здійснюватися за дисконтною процентною ставкою 0,10% від суми кредиту за кожен день користування ним, що становить 36,50% річних. У разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду (ініціює Пролонгацію) один або декілька разів або здійснить Поновлення Дисконтного періоду, на період після 07.07.2025р. кредитодавець надає позичальнику знижку від розміру 0% від розміру базової процентної ставки, відповідно до чого розрахунок витрат за кредитом може здійснюватися за Індивідуальною процентною ставкою 0,98 відсотків в день від суми кредиту за кожний день користування ним, що становить 357,70% річних. За умови повного дострокового погашення всієї суми кредиту за всіма отриманими траншами протягом 6 календарних днів після дати закінчення дисконтного періоду кредитування, для суми кредиту за першим траншем, що вказана у п. 2.3 договору, за перші 30 днів дисконтного періоду орієнтовна загальна вартість кредиту складе 21 037 грн. 00 коп. та буде включати загальні витрати за кредитом у вигляді процентів 579 грн. 00 коп., комісії за надання кредиту 1 158 грн. 00 коп. та суми кредиту 19 300 грн. 00 коп. (п.п. 8.7-8.8 договору № 503796828).
Проценти нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування ним починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня закінчення строку дії договору. Проценти нараховуються щоденно у відсотках від суми кредиту за кожен день користування ним за ставкою визначеною у договорі із розрахунку наявності 365 днів у році, що погоджено сторонами у п. 8.10 договору № 503796828 .
Відповідно до п. 9.1.1.1 договору № 503796828 товариство має право вимагати повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених цим договором. Відповідно до п. 9.1.1.7 договору у разі затримання сплати процентів за користування кредитом, частини кредиту та/або комісії за надання кредиту, щонайменше на один місяць, кредитодавець має право вимагати повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, шляхом повідомлення клієнта про дострокове припинення/розірвання договору
У п. 9.1.1.12 договору № 503796828 сторони погодили, що кредитодавець має право направляти інформаційні повідомлення щодо виконання договору (врегулювання простроченої заборгованості) в електронному вигляді через особистий кабінет та/або електронну пошту та/або смс-повідомленні на номер телефону, вказаний у заявці.
Право кредитодавця передати іншій особі свої права кредитора за договором без згоди позичальника визначено у п. 9.1.1.13 договору № 503796828 .
Право позичальника протягом 14 днів з дня укладення договору відмовитися в односторонньому порядку від договору, розірвати чи припинити його, без пояснення причин, передбачено у п. 9.2.1.6 договору № 503796828.
Договір діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання/припинення (п.11.1 договору № 503796828).
Відповідальність сторін за порушення грошового зобов`язання погоджена сторонами у розділі 12 договору № 503796828.
Пунктом 14.2 договору № 503796828 передбачено, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем з приводу укладення цього договору в якості підписів сторін використовується електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України "Про електронну комерцію", що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.
Договір № 503796828 підписаний позичальником ОСОБА_3 електронним підписом з одноразовим ідентифікатором PQGZ (відправлено 07.06.2025р. о 16:56:43 та введено вказаної дати о 16:57:12).
У довідці № 503796828/12032026/є від 12.03.2026р. ТОВ "МШФД" підтвердило, що на виконання кредитного договору № 503796828 укладеним з ОСОБА_1 товариством було ініційовано платіжну операцію шляхом подання надавачу фінансових послуг платіжної інструкції: надавач платіжних послуг платника АТ "ОТП БАНК", надавач платіжних послуг отримувача АТ "Універсал Банк", особа платника ТОВ «МШФД», особа отримувача ОСОБА_1 , рахунок/платіжна картка НОМЕР_1 , сума платіжної операції 19 300 грн., дата платіжної операції 07.06.2025р. 16:57:19.
Відповідно до "Підтвердженням щодо здійснення переказу грошових коштів" ТОВ "Профітгід" на а.с. 51 (зворот) 07.06.2025р. мала місце операція з переказу грошових коштів згідно кредитного договору № 503796828 від 07.06.2025. у сумі 19 300 грн. на карту НОМЕР_1 отримувача ОСОБА_1 . 
Обставина отримання коштів за кредитним договором № 503796828 визнається відповідачкою у Відзиві.
Згідно розрахунку заборгованості виготовленого ТОВ "МШФД" за період з 07.06.2025р. до 09.09.2025р. вбачається, що заборгованість відповідача на кінець періоду становила: 19 299 грн. 14 коп. заборгованість по тілу кредиту; 11 915 грн. 19 коп. - заборгованість по процентам, що нараховані з 07.06.2025р. до 07.07.2025р. за дисконтною відсотковою ставкою 0,10% в день протягом дисконтного періоду, згідно п.п. 3.1, 7.1, 8.7.1 договору, а в період з 08.07.2025р. до 09.09.2025р. за базовою процентною ставкою 0,98% в день в межах поточного періоду кредитування. Комісія за надання кредиту нарахована 07.06.2025р. у сумі 1 158 грн. згідно п. 8.5 договору. Також у вказаний період позивачем нараховано неустойку, а саме 20.08.2025р. у сумі 4 824 грн. 79 коп. та 27.08.2025р. у сумі 4 824 грн. 78 коп. На погашення боргу позичальником вчинені платежі: 08.07.2025 р. у сумі 0 грн. 86 коп. були зараховані на погашення тіла кредиту та 768 грн. 14 коп. - на погашення процентів.
09.09.2025р. між ТОВ "Таліон Плюс" (фактор) та ТОВ "МШФД" (клієнт) було укладено договір факторингу № МВ-ТП/52, згідно умов якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти у розпорядження клієнта за плату на умовах визначених договором. За умовами п. 1.4 Договору факторингу визначено, що борг - це суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржником за кредитним договором, включаючи суми кредиту, процентів за користування кредитом, та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитним договором, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили. Право вимоги - весь обсяг прав грошових вимог клієнта за кредитним договором (наявних та майбутніх), зокрема прав грошових вимог до боржників по сплаті сум боргу, строк платежу за яким настав, а також прав грошових вимог, які виникнуть у майбутньому. Відповідно п. 4.1 договору факторингу наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання реєстру прав вимоги. Майбутнє право вимоги вважається переданим з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує.
Відповідно до реєстру права вимоги від 09.09.2025р. у ньому під порядковим номером 192 значиться боржник ОСОБА_1 , сума боргу за тілом кредиту 19 299 грн. 14 коп., сума боргу за процентами 11 915 грн. 19 коп., сума боргу по неустойці 9 649 грн. 57 коп. та сума комісії - 1 158 грн. 00 коп. Всього 42 021 грн. 90 коп.
Фінансування за договором факторингу № МВ-ТП/52 проведено 17.09.2025р. та 30.09.2025р., про що надано платіжні інструкції кредитового переказу коштів № 2047 та 2159, відповідно.
09.09.2025р. ТОВ "МШФД", у порядку погодженому у п. 9.1.1.12 кредитного договору, на електронну адресу позичальника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відправлено Повідомлення про відступлення права вимоги № 503796828/09092025/є.
20.01.2026р. позивач, у порядку погодженому у п. 9.1.1.12 та п. 9.1.1.7 кредитного договору, на електронну адресу позичальника ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відправив Повідомлення про дострокове розірвання кредитного договору № ТП/503796828.
Згідно розрахунку заборгованості виготовленого ТОВ «Таліон Плюс» за період з 09.09.2025р. до 20.01.2026р. заборгованість відповідача на кінець періоду становила: 19 299 грн. 14 коп. заборгованість по тілу кредиту; 37 069 грн. 48 коп. - заборгованість по процентам, з них 11 915 грн. 19 коп. нараховані первісним кредитором та 25 153 грн. 81 коп. нараховані новим кредитором з 10.09.2025р. до 20.01.2026р. за базовою відсотковою ставкою 0,98% в день від суми фактичної заборгованості за кредитом; 1 158 грн. 00 коп. - комісія нарахована первісним кредитором та 9 649 грн 57 коп. - неустойка нарахована первісним кредитором. Всього 67 176 грн 19 коп. Кошти на погашення боргу позичальником у вказаний період - не вносилися. 
02.12.2024р. між Адвокатським об`єднанням "Ліга юридичних технологій та інновацій" та ТОВ "Таліон Плюс" укладено договір про надання правової допомоги № 5, відповідно до умов якого адвокатське об`єднання прийняло на себе обов`язок надавати професійну правову допомогу клієнту, об`єм та періодичність якої фіксується у додатках (додаткових угодах) до договору. Повноваження, що надаються адвокатському об`єднанню: представництво інтересів клієнта в судах; підписувати та подавати від його імені заяви, документи; надавати клієнту правову інформацію, консультації, роз`яснення з правових питань; правового супроводу діяльності клієнта; складання процесуальних документів правового характеру; проведення юридичного аналізу кредитних справ та підготовки їх до судового врегулювання; складання, підписання та подання документів у межах справ про стягнення кредитної заборгованості, позовні заяви, та інше. За результатами надання правової допомоги складається Акт приймання-передачі наданих послуг, в якому вказується обсяг наданої правової допомоги та її вартість. 
10.02.2026р. між сторонами договору про надання правової допомоги № 5 підписано Додаткову угоду № 2728 в якій визначено порядок оплати послуг адвокатського об`єднання за надання правової допомоги у справі клієнта до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 503796828, та визначили вартість послуг як 5 000 грн. (аналіз кредитної справи та формування юридичного висновку - 1 000 грн.; підготовка та направлення повідомлення відповідачу про оплату заборгованості - 500 грн.; збір доказів, перевірка, друк, засвідчення копій письмових та електронних доказів, підготовка позовної заяви та направлення копії доданих до неї документів - 3 500 грн.).
Акт приймання-передачі наданих послуг від 10.02.2026р. містить інформацію про обсяг наданих послуг, витрачений час та їх вартість: аналіз фактичних обставин справи, формування доказів, аналіз судової практики, надання юридичних консультацій у часі 4 години вартість 1000 грн.; підготовка та направлення повідомлення відповідачу про оплату заборгованості у часі 2 години вартість 500 грн.; підготовка позовної заяви, що включає збір доказів, перевірка, друк, засвідчення копій письмових та електронних доказів, та направлення копії доданих до неї документів до суду у часі 10 годин вартістю 3 500 грн. Всього 5 000 грн.
Послуги адвокатського об`єднання згідно договору № 5 від 02.12.2024р. та додаткової угоди до нього від 10.02.2026р. оплачені клієнтом 10.02.2026р., про що надано платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 94.
Встановивши вказані обставини, суд приходить до наступного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначені ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.
Згідно з ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
За правилам ч. 1 ст. 1049 та ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
У разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором.
У п.п. 5, 6, 12 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію" №675-VІІІ від 03.09.2015р. зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.
Відповідно до ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Відповідно до ст.ст. 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
За змістом ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). 
Відповідно до ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
У постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що "принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс".
Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог - на відповідача.
Верховний Суд у постанові від 30.11.2022р. у справі №334/3056/15 зазначив, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.
Із вказаного слідує, що доведення факту повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором, є обов`язком позичальника, а не позивача.
Згідно розрахунку заборгованості виготовленого ТОВ "МШФД" за період з 07.06.2025р. до 09.09.2025р. вбачається, що заборгованість відповідача на кінець періоду становила: 19 299 грн. 14 коп. заборгованість по тілу кредиту; 11 915 грн. 19 коп. - заборгованість по процентам, що нараховані з 07.06.2025р. до 07.07.2025р. за дисконтною відсотковою ставкою 0,10% в день протягом дисконтного періоду, згідно п.п. 3.1, 7.1, 8.7.1 договору, а в період з 08.07.2025р. до 09.09.2025р. за базовою процентною ставкою 0,98% в день в межах поточного періоду кредитування. Комісія за надання кредиту нарахована 07.06.2025р. у сумі 1 158 грн. згідно п. 8.5 договору. Також у вказаний період позивачем нараховано неустойку, а саме 20.08.2025р. у сумі 4 824 грн. 79 коп. та 27.08.2025р. у сумі 4 824 грн. 78 коп. На погашення боргу позичальником вчинені платежі: 08.07.2025 р. у сумі 0 грн. 86 коп. були зараховані на погашення тіла кредиту та 768 грн. 14 коп. - на погашення процентів. 
Згідно розрахунку заборгованості виготовленого ТОВ "Таліон Плюс" за період з 09.09.2025р. до 20.01.2026р. заборгованість відповідача на кінець періоду становила: 19 299 грн. 14 коп. заборгованість по тілу кредиту; 37 069 грн. 48 коп. - заборгованість по процентам, з них 11 915 грн. 19 коп. нараховані первісним кредитором та 25 153 грн. 81 коп. нараховані новим кредитором з 10.09.2025р. до 20.01.2026р. за базовою відсотковою ставкою 0,98% в день від суми фактичної заборгованості за кредитом; 1 158 грн. 00 коп. - комісія нарахована первісним кредитором та 9 649 грн 57 коп. - неустойка нарахована первісним кредитором. Всього 67 176 грн 19 коп. Кошти на погашення боргу позичальником у вказаний період - не вносилися.
Надані позивачем розрахунки заборгованості за кредитним договором є зрозумілими і доступним та відповідає умовам договору, що укладений сторонами, а також умовам договору факторингу щодо передачі первісним кредитором позивачеві не лише наявного, а і майбутнього права вимоги. 
Відповідно до п. 62 Постанови "Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України" № 75 від 04.07.2018р. визначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.
Статтею 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено, що інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним або стала відомою третім особам при наданні послуг банку або виконанні функцій, визначених законом, а також визначена у цій статті інформація про банк є банківською таємницею.
Згідно п. 2 ст. 60 Закону України "Про банки і банківську діяльність" банківською таємницею, зокрема, є інформація про операції, проведені на користь чи за дорученням клієнта, вчинені ним правочини.
Відповідно до ст. 62 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" визначено порядок розкриття банками банківської таємниці, зокрема, за рішенням суду.
Таким чином, виписка по рахунку клієнта, належать до інформації, що є банківською таємницею, порядок розкриття якої визначений Законом.
Окрім того, згідно п. 5 ч. 1 ст. 10 Закону України "Про платіжні послуги" № 1591-ІХ від 30.06.2021р. до надавачів платіжних послуг належать фінансові установи, що мають право на надання платіжних послуг.
Частиною 3 ст. 10 цього закону встановлено, що фінансові установи мають право на провадження діяльності з надання фінансових платіжних послуг лише після отримання ними ліцензії відповідно до цього Закону (крім банків) та за умови включення до Реєстру, якщо інше не передбачено цим Законом.
Оскільки первісні кредитори та позивач не є банківськими установами, а мають статус фінансової установи, яка здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг, зокрема надання кредитів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, без відкриття рахунку, тому не може надати первинні банківські документи, а відтак надані позивачем розрахунки суд вважає належним та допустимим доказом заборгованості та її розміру у справі.
Відповідачка обставину отримання коштів за кредитним договором визнала, однак заперечуючи проти наданих позивачем доказів щодо розміру заборгованості за кредитним договором, клопотань про витребування таких від третіх осіб не заявляла, свого контррозрахунку не надали, як і доказів повернення кредитних коштів, процентів, комісії за надання кредиту. 
Відповідно до ст.ст. 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" № 1023-ХІІ до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення обов`язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; передбачення зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. 
Доводи відповідачки про нарахування процентів поза межами реального строку користування коштами, та про те, що умови договору щодо процентної ставки та розміру процентів є несправедливими, з огляду на ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", і суперечать встановленим обмеженням, передбаченим ст.21 Законом України "Про споживче кредитування" є помилковими, оскільки проценти за користування кредитом визначено відповідно до ст.ст. 1048, 1054, 1056-1 ЦК України умовами кредитного договору та не є компенсацією у разі невиконання зобов`язань за договором в розуміння п. 5 ч. 3 ст.18 ЗУ "Про захист прав споживачів" № 1023-ХІІ.
При цьому позичальниця, укладаючи кредитний договір, самостійно та добросовісно надала оцінку запропонованим умовам кредитування, зважила на можливість їх дотримання з огляду на наявне фінансове становище та на час укладення договору вважала їх прийнятними та вигідними для себе, що й отримало вираження у факті надання згоди на укладення правочину та отримання на його підставі кошів кредиту.
Таким чином за обставин даної справи не можна вести мову про укладення кредитного договору на вкрай невигідних для відповідачки умовах.
Оскільки відповідачка не дотримувалася умов договору щодо порядку та строків погашення заборгованості, вказане призвело до збільшення суми нарахованих процентів відносно орієнтовної суми, що зазначена у розділі 8 договору.
Заперечення відповідачки щодо вимог про стягнення з неї комісії за надання кредиту, то слід зазначити наступне.
Так, 10.06.2017р. набув чинності Закон України "Про споживче кредитування" № 1734-VІІІ, у зв`язку із чим у Законі України "Про захист прав споживачів" текст ст. 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".
Положення ч.ч. 1, 2, 5 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" з набуттям чинності Закону України "Про споживче кредитування" залишилися незмінними.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючипроценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України "Про споживче кредитування" передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування".
Аналізуючи умови кредитного договору (п.п. 8.4, 8.5) суд доходить висновку про правомірність дій позивача щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між позивачем та відповідачкою кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту.
Що узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19, який в подальшому підтримувався Верховним Судом, зокрема, в постанові від 24 травня 2024 року в справі № 461/2735/23 (провадження № 61-16948св23).
Така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.
Договір був підписаний сторонами, ними не оскаржувався, а отже є обов`язковим до виконання.
Так, комісія за надання кредиту в розмірі 1 158 грн. визначена одноразово в момент видачі кредиту.
Включення до тексту кредитного договору умови про необхідність сплати відповідачем комісії за надання кредиту у розмірі 1 158 грн, а також подальша вимога стягнення нарахованої комісії позивачем з відповідачки, суд вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.
За такого, суд вважає доведеними обставини укладення між відповідачкою та ТОВ "МШФД", кредитного договору в електронній формі, та перерахування їй кредитних коштів згідно його умов, невиконання позичальницею обов`язку щодо повернення у погоджені сторонами строки отриманої суми кредиту та процентів, сплата яких передбачена кредитним договором, комісії за надання кредиту, а також обставини набуття позивачем прав кредитора у спірних правовідносинах, а саме права вимоги до відповідачки згідно договору факторингу та відповідного реєстру боржників.
Як встановлено, відповідачка після закінчення строку дисконтного періоду (рекомендована дата повернення кредиту 07.07.2025р., а не обов`язкова) свої зобов`язання щодо сплати кредитних коштів не виконала, строк кредитування продовжувався, а тому нарахування відсотків відбувалося в межах строку користування кредитом за базовою процентною ставкою, згідно п.п. 7.1-7.3, 8.3, 8.7.1 договору.
При цьому, слід зауважити, що строк кредитування становить 5 років або до його дострокового розірвання (п. 11.1 Кредитного Договору), та кінцевою датою повернення Кредиту є 07.07.2030р. (п. 7.3. Договору), а тому позивач після отримання права вимоги правомірно здійснював нарахування відсотків з підстав передбачених кредитним договором та в межах погодженого сторонами строку кредитування до моменту дострокового припинення договору відповідно до повідомлення про дострокове розірвання договору з 21.06.2025р., згідно п.п. 9.1.1.7, в зв`язку з чим нарахування відсотків було припинено.
Таким чином, позов підлягає задоволенню в повному обсязі.
Частиною 1 ст. 267 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Частинами 3-5 ст. 435 ЦПК України, яка регламентує порядок відстрочення і розстрочення виконання судового рішення, зміну та встановлення способу і порядку його виконання (після набрання ним законної сили, тобто на стадії його виконання), передбачено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Розстрочка спосіб виконання зобов`язання, при якому виконання проводиться не одночасно і в повному обсязі, а частинами і в строки, встановлені наперед.
Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.
Отже, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. 
На підтвердження обставин для розстрочення виконання рішення суду додала: Відомості з державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів від 16.04.2026р., згідно якої доходи відповідачки з заробітної плати у період з лютого 2025р. до лютого 2026р. склали 194 694 грн. 91 коп.; довідку від 11.03.2026р. ТОВ "Бізнес позика" про виконання зобов`язання позичальником ОСОБА_1 за кредитним договором у повному обсязі; довідку від 08.12.2025р. ТОВ "Клай інвест" про виконання зобов`язання позичальником ОСОБА_1 за кредитним договором у повному обсязі; довідку ТОВА "Лінеура Україна" від 13.04.2026р. про виконання зобов`язання за реструктуризацію боргу позичальником ОСОБА_1 у повному обсязі, в зв`язку з чим заборгованість відсутня; довідку ТОВ "Селфі кредит" від 04.02.2026р. про виконання зобов`язання позичальником ОСОБА_1 за кредитним договором у повному обсязі; довідку про відсутність заборгованості за кредитним договором укладеним з ОСОБА_1 видану ТОВ "Фінпром маркет" від 27.11.2025р.; довідку від 08.12.2025р. ТОВ "ФК "Абекор" про виконання зобов`язання позичальником ОСОБА_1 за кредитним договором у повному обсязі; довідку від 14.04.2026р. ТОВ "Сіті колект" про виконання зобов`язання позичальником ОСОБА_1 за кредитним договором у повному обсязі; довідку від 30.08.2025р. ТОВ "ФК "Фінпром Маркет" про виконання зобов`язання позичальником ОСОБА_1 за кредитним договором у повному обсязі; гарантійний лист від 03.02.2026р. ТОВ "Європейська агенція з повернення боргів" про необхідність погашення ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 65705-02/205 у сумі 14 868 грн. та платіжну інструкцію про погашення боргу за цим кредитним договором 10.02.2026р.; кредитний договір від 03.11.2025р. з ТОВ "Споживчий центр". 
Однак наявність боргових зобов`язань перед іншими кредиторами, та сумлінна поведінка боржниці щодо їх повного виконання, не є такими підставами, які б у розумінні ч.ч. 3-5 ст. 435 ЦПК України свідчили про можливість розстрочення виконання рішення суду.
Крім того, відповідачка просить розстрочити виконання рішення суду на 24 місяці, тоді як згідно зі ст. 435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
А тому клопотання про розстрочення виконання рішення суду задоволенню не підлягає.
За приписами ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Статтею 137 цього кодексу визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Тобто, витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України)
Саме такою є правова позиція Верховного Суду, висловлена Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19.
За приписами ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.
Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачується іншою стороною компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Компенсація за втрачений заробіток обчислюється пропорційно від розміру середньомісячного заробітку, а компенсація за відрив від звичайних занять - пропорційно від розміру мінімальної заробітної плати.
Граничний розмір компенсації за судовим рішенням витрат сторін та їхніх представників, що пов`язані з явкою до суду, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Розмір витрат, пов`язаних з переїздом до іншого населеного пункту та за наймання житла стороні, на користь якої ухвалено судове рішення і яка не є суб`єктом владних повноважень, визначається вартістю квитків на залізничний, автомобільний, водний, повітряний транспорт або ж підтвердженою вартістю пального, необхідного для переїзду до суду власним автотранспортом.
Відповідно до ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", про що зазначено в ч.4 ст. 62 ЦПК України.
За положеннями п. 4 ст. 1, ч.ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правничої допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до ст. 19 Закон № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Позивач також просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. 00 коп., на підтвердження чого надав договір про надання правничої допомоги, додаткову угоду до нього, акт прийому-передачі наданих послуг та платіжну інструкцію про оплату послуг клієнтом.
З урахуванням обсягу фактично виконаної адвокатом роботи із представництва позивача в суді (складання позовної заяви, клопотання про витребування доказів, надання додаткових письмових пояснень), принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності цих витрат, виходячи з конкретних обставин справи, а також враховуючи принцип диспозитивності щодо заявлених позивачем вимог, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу у заявленій позивачем сумі 5 000 грн. 00 коп.
На підставі вимог ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 622 грн. 40 коп. понесені позивачем при подачі позову до суду, також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-89, 141, 258-268, 273, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ТАЛІОН ПЛЮС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" заборгованість за договором кредитної лінії № 503796828 від 07.06.2025р., станом на 20.01.2026р., в сумі 57 526 (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот двадцять шість) грн. 62 коп., з них: 19 299 (дев`ятнадцять тисяч двісті дев`яносто дев`ять) грн. 14 коп. - заборгованість по кредиту; 37 069 (тридцять сім тисяч шістдесят дев`ять) грн. 48 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 158 (одна тисяча сто п`ятдесят вісім) грн. 00 коп. - заборгованість по комісії.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" судові витрати: витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 622 (дві тисячі шістсот двадцять дві) грн. 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про розстрочення виконання рішення суду - відмовити.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Врадіївський районний суд Миколаївської області.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон плюс" (код ЄДРПОУ 39700642, юридична адреса: 14017, м. Чернігів, вул. Жабинського, 13).
Відповідачка: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення складений та підписаний "30" червня 2026 року.

Суддя Ф.Г. Сокол