печерський районний суд міста києва

Справа № 757/18590/23-ц 
пр. 2-1797/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 березня 2026 року Печерський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Вовк С. В.,
при секретарі судового засідання - Ємець Д.О.,
за участі:
представника позивача - ОСОБА_1 
представника відповідача - ОСОБА_2 
представника відповідача - Коваленко С.С. 
представника відповідача - Бурлака М.А. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Національної академії аграрних наук України та Державного підприємства «Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту-національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати незаконним його звільнення з посади виконуючого обов`язки директора державного підприємства «Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту-національного центру насіннєзнавства та сортовивчення», поновити його на зазначеній посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, посилаючись на те, що звільнення відбулося без його волевиявлення та з порушенням вимог трудового законодавства.
В обґрунтування позову позивач зазначав, що з 22.11.2021 р. ОСОБА_4 займав посаду виконуючого обов`язки директора державного підприємства «Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту-національного центру насіннєзнавства та сортовивчення», на підставі наказу Національної академії аграрних наук України від 19.11.2021 р. №482-к. 
28.02.2023 р. ОСОБА_4 було звільнено з посади виконуючого обов`язки директора державного підприємства «Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту-національного центру насіннєзнавства та сортовивчення», нібито, за угодою сторін, відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України, на підставі наказу Національної академії аграрних наук України від 28.02.2023 р. № 34-к. 
15.03.2023 р. Державним підприємством «Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту-національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» було видано ОСОБА_4 його трудову книжку та ознайомлено з наказом Національної академії аграрних наук України від 28.02.2023 р. № 34-к «Про звільнення ОСОБА_4 »
Позивач вказує, що не виказував роботодавцю свого волевиявлення щодо звільнення його з роботи та відповідно жодної письмової заяви про звільнення його з посади виконуючого обов`язки директора державного підприємства «Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту-національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» - роботодавцю не подавав.
Протягом січня-лютого 2023 р. з боку посадових осіб Національної академії наук України до позивача надходили пропозиції щодо припинення з ним трудових відносин. Однак, зважаючи на той факт, що по всій Україні введено воєнний стан, складна економічна ситуація, обсяги вакантних робочих місць значно скоротилися, ОСОБА_4 не бажав звільнятися з роботи, адже, отримувана ним заробітна плата була джерелом його існування та він не мав можливості та пропозицій щодо працевлаштування на іншу роботу. 
Отже, вважає, що наказ Національної академії аграрних наук України від 28.02.2023 р. № 34-к, на підставі якого було звільнено позивача з посади виконуючого обов`язки директора державного підприємства «Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту-національного центру насіннєзнавства та сортовивчення», прийнято з порушенням вимог законодавства про працю, оскільки, була відсутня правова підстава для його прийняття, а саме: волевиявлення працівника. У зв`язку з чим, даний наказ підлягає скасуванню, а відновлення порушеного права позивача на працю, гарантованого ст. 43 Конституції України, можливе шляхом поновлення його на посаді виконуючого обов`язки директора державного підприємства «Державного підприємства «Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту-національного центру насіннєзнавства та сортовивчення».
12 травня 2023 року ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва відкрито провадження у справі для розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.
30 серпня 2023 року від представника відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив з приводу задоволення позову вказавши наступне.
28.02.2023 до НААН надійшла заява ОСОБА_4 до президента НААН ОСОБА_5 з проханням звільнити його за згодою сторін з 28.02.2023 та була зареєстрована за вхідним реєстр. номером №784 від 28.02.2023. 
Відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін. Припинення трудового договору відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України застосовується тільки у випадку взаємної згоди сторін трудового договору. Пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу.
Щодо строків позовної давності.
Згідно з ухвалою про відкриття провадження від 12.05.2023 позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва у травні 2023 року, зазначимо, що Наказ НААН «Про звільнення ОСОБА_4 » від 28.02.2023. З огляду на це, позивач пропустив місячний строк для подання до суду заяви про вирішення трудового спору щодо поновлення на посаді. Також зазначимо, що пропуск строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову. Враховуючи вищевикладене, наказ НААН від 28.02.2023 № 34-к, яким звільнено позивача як виконуючого обов`язки директора Державного підприємства Дослідне господарство «Южний» Селекційно-генетичного інституту-Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» було видано із дотриманням вимог законодавства та НААН мало законні підстави для його прийняття.
07 вересня 2023 року від представника позивача до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій остання просила: визнати протиправним та скасувати наказ Національної академії аграрних наук України від 28.02.2023 р. № 34-к «Про звільнення ОСОБА_4 »; поновити ОСОБА_4 на посаді виконуючого обов`язки директора державного підприємства «Дослідне господарство «Южний» Інституту кліматично орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України», з 28.02.2023 р., встановивши, що рішення суду є підставою для внесення відомостей про зміну керівника державного підприємства «Дослідне господарство «Южний» Інституту кліматично орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України», до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, стягнути з державного підприємства «Дослідне господарство «Южний» Інституту кліматично орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України», на користь ОСОБА_4 , середній заробіток за час вимушеного прогулу; - стягнути пропорційно до розміру задоволених вимог з Національної академії аграрних наук України, та державного підприємства ««Дослідне господарство «Южний» Інституту кліматично орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України», на користь ОСОБА_4 судові витрати.
Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 24 січня 2024 року позов ОСОБА_4 залишено без розгляду.
Постановою Київського апеляційного суду від 07 серпня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - адвоката Бурди Тетяни Сергіївни задоволено.
Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 24 січня 2024 року скасувано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Ухвалою Печерського районного суд міста Києва від 14 серпня 2025 року позовну заяву ОСОБА_4 передано на розгляд за підсудністю до Ренійського районного суду Одеської області.
Постановою Київського апеляційного суду від 05 листопада 2025 року апеляційну скаргу Державного підприємства «Дослідне господарство «Южний» Інституту кліматично орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України», подану представником Чабан Ольгою Олегівною та апеляційну скаргу Національної академії аграрних наук України, подану представником Бурлакою Мариною Анатоліївною задоволено.
Ухвалу Печерського районного суд міста Києва від 14 серпня 2025 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.
10 лютого 2026 року від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.
23 лютого 2026 року від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення у справі.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.
Представники відповідача в судовому засіданні проти позовних заперечили, просили відмовити в задоволенні позову.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Судом встановлено, що з 22.11.2021 р. ОСОБА_4 займав посаду виконуючого обов`язки директора державного підприємства «Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту-національного центру насіннєзнавства та сортовивчення», на підставі наказу Національної академії аграрних наук України від 19.11.2021 р. №482-к. 
На підставі наказу Національної академії аграрних наук України від 28.02.2023 № 34-к позивача було звільнено за угодою сторін відповідно до пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України.
15.03.2023 р. Державним підприємством «Дослідне господарство «Южний» селекційно-генетичного інституту-національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» було видано ОСОБА_4 його трудову книжку та ознайомлено з наказом Національної академії аграрних наук України від 28.02.2023 р. № 34-к «Про звільнення ОСОБА_4 »
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін. 
Припинення трудового договору за пунктом 1статті 36 КЗпП України застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, але пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Припинення трудового договору за пунктом 1статті 36 КЗпП України не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою.
Також роз`яснено, що пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за пунктом 1статті 36 КЗпП України можуть бути в письмовій або в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на пункт 1статті 36 КЗпП України і раніше домовлена дата звільнення.
Якщо роботодавець і працівник домовилися про певну дату припинення трудового договору, працівник не має права відкликати свою заяву про звільнення. Анулювати таку домовленість можна лише за взаємною згодою про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.
Так, приписами КЗпП України для власника або уповноваженого ним органу не передбачено обов`язок прийняття відкликання працівником своєї заяви про звільнення у випадку досягнення домовленості про звільнення за угодою сторін (див. постанови Верховного Суду від 31 серпня 2020 року по справі № 359/5905/18 (провадження № 61-22851св19), від 22 грудня 2020 року у справі № 183/7159/18 (провадження №61-9167св20) та постанову Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1269цс16).
Згідно з усталеною судовою практикою при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника. Про необхідність наявності взаємної згоди власника або уповноваженого ним органу та працівника щодо анулювання домовленості про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України також зазначено у постанові Верховного Суду України від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-1269цс16. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 759/11508/16-ц (провадження № 61-14807св18) та у постанові від 27 травня 2020 року у справі № 404/6236/19 (провадження № 61-21869св19).
Якщо працівник вважає, що його звільнили незаконно за угодою сторін, він може звернутися до суду з вимогою визнати наказ про звільнення недійсним.Важливо довести відсутність згоди на звільнення або наявність тиску.
Суд враховує судову практику у даній категорії справ. Зокрема, постанову ВС КЦС у справі № 264/2678/17 від 20.06.2019 року.
Як убачається з матеріалів справи, підставою для видання зазначеного наказу стала заява позивача про звільнення за угодою сторін, яка була направлена засобами електронного зв`язку з офіційної електронної адреси підприємства, доступ до якої позивач мав як керівник. Доказів того, що зазначена електронна адреса використовувалась іншими особами або що доступ до неї був отриманий третіми особами без відома позивача, суду не надано.
Суд бере до уваги, що відповідно до положень цивільного процесуального законодавства електронні докази є належними та допустимими засобами доказування, якщо містять інформацію про обставини, що мають значення для справи. У даному випадку електронна заява позивача узгоджується з іншими доказами у справі, зокрема з фактом видання наказу, подальшими діями сторін та оформленням звільнення.
Судом також встановлено, що позивач був ознайомлений із наказом про звільнення, що підтверджується його підписом, отримав трудову книжку, про що зроблено відповідний запис у журналі обліку видачі трудових книжок, а також не звертався до роботодавця із заявами про відкликання своєї заяви про звільнення чи запереченням проти припинення трудових відносин.
Показання ОСОБА_6 , досліджені судом, підтверджують обставини оформлення звільнення позивача, зокрема факт підготовки наказу, внесення записів до трудової книжки та її передачі позивачу. Зазначені показання узгоджуються з письмовими доказами та не спростовані позивачем.
Оцінюючи наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що волевиявлення позивача на припинення трудових відносин було наявним, усвідомленим та добровільним. Зокрема, направлення заяви з особистої (службової) електронної адреси, подальше ознайомлення з наказом, отримання трудової книжки та відсутність будь-яких заперечень з боку позивача у момент звільнення свідчать про погодження ним із припиненням трудових відносин.
Доводи позивача про те, що він не подавав заяву про звільнення, суд оцінює критично, оскільки вони не підтверджені належними та допустимими доказами та спростовуються сукупністю досліджених у справі доказів. Саме лише заперечення факту подання заяви без надання доказів її підроблення або незаконного використання електронних засобів зв`язку не може бути підставою для визнання звільнення незаконним.
Крім того, позивач не надав суду доказів будь-якого примусу, введення в оману або інших обставин, які могли б свідчити про дефект його волевиявлення. Відсутні також докази того, що позивач відкликав свою заяву про звільнення або намагався це зробити до моменту припинення трудових відносин.
Частиною третьою статті 205 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Так, мовчання (не виявлення позивачем відсутності згоди на припинення трудових відносин) визнається виявом волі укласти/змінити угоду у випадках, передбачених законодавством.
Аналізуючи зазначене та виходячи з того, що законодавство України допускає прийняття підстав для укладення/зміни правовідносин конклюдентних дій та мовчазної згоди, суд дійшов правильного висновку про те, що підприємство отримало з боку позивача мовчазну згоду (конклюдентні дії) на звільнення останнього з займаної посади через відмову у подальшому продовженні трудових відносин, що полягало у нез`явленні за юридичною адресою відповідача та у відмові у написанні заяви щодо переводу до інших структурних підрозділів відповідача, що розміщені на підконтрольній території України.
Згідно зі статтею 4 КЗпП України законодавство про працю складається з КЗпП України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.
Відповідно частина перша статті 9 ЦК України кореспондується з вищевказаною статтею КЗпП України щодо застосування ЦК України до врегулювання відносин, зокрема трудових, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. 
Суд враховує поведінку позивача після звільнення, яка не свідчить про незгоду із припиненням трудових відносин, оскільки позивач отримав трудову книжку без зауважень, не оскаржував наказ про звільнення у розумний строк та не заявляв про підробку документів чи незаконність дій роботодавця одразу після звільнення.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення обставин, на які посилається сторона, покладається на цю сторону. У даному випадку позивач не довів обставин, які б свідчили про незаконність його звільнення, тоді як відповідачем надано достатні та узгоджені між собою докази правомірності своїх дій.
Суд також бере до уваги, що звільнення за угодою сторін не потребує додаткового обґрунтування з боку роботодавця, а є результатом взаємної згоди сторін трудового договору. Відтак доводи позивача щодо відсутності підстав для звільнення не можуть бути прийняті судом, оскільки такою підставою є саме угода сторін.
Крім того, судом встановлено, що позивач звернувся до суду з даним позовом з пропуском строку, встановленого частиною другою статті 233 КЗпП України для оскарження звільнення, та не надав доказів поважності причин його пропуску, що також є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.
Вимога позивача про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідною від вимоги про поновлення на роботі, а тому у зв`язку з відсутністю підстав для поновлення на роботі задоволенню не підлягає.
Оцінивши всі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що звільнення позивача відбулося за угодою сторін, з дотриманням вимог законодавства, за наявності добровільного волевиявлення позивача, а доводи позову не знайшли свого підтвердження.
Керуючись статтями 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, статтями 36, 116, 117, 233 КЗпП України, суд
ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до Національної академії аграрних наук України та Державного підприємства «Дослідне господарство «Южний» Інституту кліматично орієнтованого сільського господарства НААН України про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Вовк С.В.