ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2026 року Чернігів Справа № 620/2822/26

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Тихоненко О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, в якому просить: 
визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо відмови ОСОБА_1 , у виплаті грошової компенсації за не використану санаторно-курортну путівку за 2022 рік;
зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за не використану санаторно-курортну путівку за 2022 рік згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2004 №785 як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що має право на отримання компенсації за не використану санаторно-курортну путівку за 2022 рік згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2004 №785 як особа з інвалідністю внаслідок війни 3 групи. 
Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.03.2026 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду надано термін для подачі відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечень.
Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначає, що станом на 2023, 2024, 2025 та 2026 роки призупинено забезпечення путівками осіб з інвалідністю внаслідок війни, відповідно отримання ними грошової компенсації замість путівки на санаторно курортне лікування. Даний висновок Адміністрації Державної прикордонної служби України узгоджується з правовим висновком, який викладено у постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2025 року по справі №620/6194/24 за позовом ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України в частині грошової компенсації замість путівки на санаторно курортне лікування за 2023 рік. Крім того, звертає увагу суду, що грошова компенсація за неодержану безоплатну санаторно-курортну путівку за 2022 рік не є предметом даного позову, що підтверджується заявою ОСОБА_1 про виплату йому грошову компенсацію за невикористане санаторно-курортне лікування (путівку) за 2024-2025 роки. 
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.
ОСОБА_1 є особою з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, що підтверджується копією безтермінового посвідчення особи, що має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – осіб з інвалідністю внаслідок війни від 06.12.2019 серії НОМЕР_1 .
Як зазначає позивач, 09.04.2024 звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби України із заявою на отримання грошової компенсації за неодержані безоплатні санаторно-курортні путівки, за 2022-2023 рік, проте, жодної відповіді на свою заяву не отримав, як не отримав і спірної компенсації.
Вважаючи такі дії відповідача протиправними, звернувся до суду з позовом.
Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.11.2024, залишеним без змін постаново Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2025 по справі №620/6194/24, в позові ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій відповідача, в частині невиплати грошової компенсації за невикористані позивачем путівки санаторно-курортного лікування за 2022-2023 роки, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані позивачем путівки санаторно-курортного лікування за 2022-2023 роки, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, відмовлено повністю.
При цьому, в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2025 по справі №620/6194/24, серед іншого, вказано, що: «суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про отримання компенсації у 2024 році, право на отримання відповідної компенсації (за 2022 рік) виникне у ОСОБА_1 лише у 2026 році, згідно правових положень п. 2 та п. 6 Порядку №785, якщо протягом цих двох років позивач не одержить безоплатних санаторно-курортних путівок.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що право на отримання грошової компенсації за неодержану безоплатну санаторно-курортну путівку, за 2022 рік, ОСОБА_1 набуде в 2026 році, тобто через два роки після звернення з відповідною заявою».
Як слідує з матеріалів справи, на звернення позивача, відповідач листом від 24.02.2026 №13/Ж-1794/3559 повідомив, що для отримання у 2026 році грошової компенсації в розмірі 620 грн останнього буде включено до відповідного списку осіб, який у 2026 році (лише за умови надходження запиту від Київського міського відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю) буде надіслано до цієї установи за адресою: вул. Велика Васильківська, 104, м. Київ, 03150; для подальшого зарахування коштів на пенсійний рахунок заявника.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо не нарахування та невиплати грошової компенсації за не використану санаторно-курортну путівку за 2022 рік, позивач звернувся до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Законом України від 22.10.1993 №3551-XII “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту” (далі - Закон України №3551-XII) визначено правовий статус ветеранів війни, врегульовано забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них (в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 3 статті 13 Закону України №3551-XII інвалідам війни та прирівняним до них особам надаються пільги, серед яких безплатне позачергове щорічне забезпечення санаторно-курортним лікуванням з компенсацією вартості проїзду до санаторно-курортного закладу і назад.
Порядок надання путівок, розмір та порядок виплати компенсації визначаються Кабінетом Міністрів України.
Особи з інвалідністю внаслідок війни забезпечуються путівками відповідно Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Службою безпеки України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах охорони здоров`я, соціального захисту населення, захисту державного кордону, та іншими органами за місцем перебування особи з інвалідністю на обліку або за місцем її роботи.
За бажанням осіб з інвалідністю замість путівки на санаторно-курортне лікування вони можуть один раз на два роки одержувати грошову компенсацію: особи з інвалідністю внаслідок війни I-II груп - у розмірі середньої вартості путівки, особи з інвалідністю внаслідок війни III групи - у розмірі 75 процентів середньої вартості путівки. Грошова компенсація надається незалежно від наявності медичного висновку про необхідність санаторно-курортного лікування або медичних протипоказань.
Суд зазначає, що положення пункту 3 статті 13 Закону України № 3551-XII зупинені на 2023 та 2024 рік Законами України від 03.11.2022№2710-IX “Про Державний бюджет України на 2023 рік” та від 09.11.2023№3460-IX “Про Державний бюджет України на 2024 рік”.
Таким чином, станом на 2023 та 2024 роки призупинено забезпечення путівками осіб з інвалідністю внаслідок війни, а також отримання ними грошової компенсації замість путівки на санаторно-курортне лікування.
Порядок виплати грошової компенсації замість санаторно-курортно-курортної путівки затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2004 №785 “Про порядок виплати грошової компенсації вартості санаторно-курортного лікування деяким категоріям громадян” (далі - Порядок №785) (в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до п. 1 Порядку №785 цей Порядок визначає механізм виплати грошової компенсації замість санаторно-курортної путівки (далі - грошова компенсація) та компенсації вартості самостійного санаторно-курортного лікування, передбачених Законами України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”, “Про жертви нацистських переслідувань” та “Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні”.
Згідно з пунктом 2 Порядку №785, грошова компенсація виплачується особам з інвалідністю внаслідок війни та особам з інвалідністю, зазначеним у статті 62 Закону України “Про жертви нацистських переслідувань”, за місцем їх обліку один раз на два роки з дня звернення із заявою про виділення путівки або виплату грошової компенсації за бажанням, якщо ці особи протягом двох років не одержували безоплатних санаторно-курортних путівок, незалежно від наявності медичного висновку про необхідність санаторно-курортного лікування або медичних протипоказань.
Підставою для виплати грошової компенсації є такі документи: заява про виплату грошової компенсації; посвідчення особи, що підтверджує її належність до категорії громадян, зазначених у пункті 2 цього Порядку; облікові дані про одержання путівок та грошової компенсації.
Згідно з пунктом 6 Порядку №785 грошова компенсація виплачується особам через два роки після звернення із заявою про виділення путівки або виплату грошової компенсації, якщо вони протягом цього періоду не одержували безоплатної санаторно-курортної путівки.
Для осіб, які не перебувають на обліку для санаторно-курортного лікування, вперше грошова компенсація виплачується у разі звернення із заявою через два роки після набрання чинності Законом України “Про внесення змін до статті 13 Закону України “Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту”.
Право на компенсацію вартості самостійного санаторно-курортного лікування настає з дня звернення із заявою про її виплату один раз на два роки (з урахуванням року проходження самостійного санаторно-курортного лікування).
Аналіз норм чинного законодавства України дає підстави для висновку, що особа з інвалідністю набуває права на отримання грошової компенсації лише через два роки після звернення з відповідною заявою для виділення путівки, або з заявою про виплату грошової компенсації, якщо вони протягом цього періоду не одержували безоплатної санаторно-курортної путівки та обов`язково перебували на обліку для забезпечення санаторно-курортною путівкою або грошовою компенсацією.
Так, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 11.11.2024, залишеним без змін постаново Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2025 по справі №620/6194/24, в позові ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій відповідача, в частині невиплати грошової компенсації за невикористані позивачем путівки санаторно-курортного лікування за 2022-2023 роки, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи та зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити грошову компенсацію за невикористані позивачем путівки санаторно-курортного лікування за 2022-2023 роки, як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи, відмовлено повністю.
При цьому, в постанові Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.07.2025 по справі №620/6194/24, серед іншого, вказано, що: «суд апеляційної інстанції зазначає, що оскільки позивач звернувся до відповідача із заявою про отримання компенсації у 2024 році, право на отримання відповідної компенсації (за 2022 рік) виникне у ОСОБА_1 лише у 2026 році, згідно правових положень п. 2 та п. 6 Порядку №785, якщо протягом цих двох років позивач не одержить безоплатних санаторно-курортних путівок.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, що право на отримання грошової компенсації за неодержану безоплатну санаторно-курортну путівку, за 2022 рік, ОСОБА_1 набуде в 2026 році, тобто через два роки після звернення з відповідною заявою».
Частиною 4 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Аналізуючи вказані норми законодавства та обставини справи, суд дійшов висновку, що позивач набув право на отримання грошової компенсації за неодержану безоплатну санаторно-курортну путівку за 2022 рік у 2026 році.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не використану санаторно-курортну путівку за 2022 рік; зобов`язання Адміністрації Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити позивачу грошову компенсацію за не використану санаторно-курортну путівку за 2022 рік згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2004 №785 як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи. 
Згідно частин першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.
Визнати протиправними дії Адміністрації Державної прикордонної служби України щодо не нарахування та виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за не використану санаторно-курортну путівку за 2022 рік.
Зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за не використану санаторно-курортну путівку за 2022 рік згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2004 №785 як особі з інвалідністю внаслідок війни 3 групи. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Адміністрація Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, буд. 26, м. Київ, 01601, код ЄДРПОУ 00034039).  

Повне судове рішення складено 25.05.2026.

Суддя Оксана ТИХОНЕНКО