Справа № 953/2419/26
н/п 2/953/2320/26 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)  

05 червня 2026 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря - Кіпеть Д.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановив:
Позивач, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРНЕРС» звернувся до суду з позовом, шляхом подання його в системі «Електронний суд, до відповідача, ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з останнього на свою користь заборгованість за кредитним договором №5415143 від 01.02.2022 в розмірі 22567,50 грн, а також судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.02.2022 року було укладено договір №5415143 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан», сума наданого кредиту становить 20000,00 грн, кредит надавався на 30 календарних днів з 01.02.2022 року, терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 03.03.2022 року
Як зазначає позивач, ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит. Відповідач зі свого боку не виконав умов Кредитного договору внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 22567,50 грн. з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 17100,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 3892,50 грн., заборгованість за комісією - 1575,00 грн.
24.07.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладений Договір факторингу №24-07/2024, відповідно до умов якого до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №5415143 від 01.02.2022 року.
Оскільки всупереч умов договору відповідач не виконав свого зобов`язання, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.
Представник позивача до судового засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. 
Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі, про час дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином.
Ухвалою суду від 05.06.2026 року вирішено розгляд справи поводити в заочному порядку.
Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч.4 ст.223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи 01.02.2022 року було укладено договір №5415143 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан», сума наданого кредиту становить 20000,00 грн, кредит надавався на 30 календарних днів з 01.02.2022 року, терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 03.03.2022 року, орієнтовна загальна вартість за кредитом становить 29500,00 грн. відповідно до п.1.5.1 комісія за надання кредиту становить 2000,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п.1.5.2 проценти за користування кредитом 7500,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.
Додаток №1 до Договору про надання споживчого кредиту № 5415143 від 01.02.2022 року містить графік платежів, відповідно до якого встановлено кількість платежів, їх розмір та періодичність внесення позичальником з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.
Позивачем надано Паспорт споживчого кредиту № 5415143 від 01.02.2022, в якому зазначені умови кредитування, інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту тощо.
Відповідно до анкети-заяви на кредит № 5415143 від 01.02.2022 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» погоджена сума кредиту, строк кредиту, ставка процентів. Крім того, зазначена анкета відображає процес оформлення та розгляду заяви.
Довідкою про ідентифікацію підтверджено, що ОСОБА_1 уклав договір № 5415143 від 01.02.2022 за допомогою одноразового ідентифікатора S67845 час відправки ідентифікатора позичальнику 01.02.2022.
Згідно із квитанцією ФК «ЕЛАЄНС» 01.02.2022 року було здійснено переказ коштів у розмірі 20000,00 грн., призначення: кошти згідно договору № 5415143 від 01.02.2022.
24.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу №24-07/2024.
Відповідно до умов цього договору, Первісний Кредитор відступає за плату своє право грошової вимоги до Боржників строк виконання зобов`язань за якою настав, або яке виникне у майбутньому у сумі 28094757,31 грн. (двісті вісімдесят мільйонів дев`яносто чотири тисячі сімсот п`ятдесят сім гривень 31 копійка),а Фактор, здійснивши Фінансування в порядку, передбаченому цим Договором, приймає право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і стає Новим Кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між Клієнтом і Боржниками. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від Боржників, а Клієнт не відповідає перед Фактором, якщо одержані Фактором суми виявляться меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнтові. До Фактора переходять права Клієнта як первісного кредитора за договорами про споживчий кредит в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зокрема Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів за користування кредитом та/чи процентів, за порушення грошового зобов`язання (відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України) за договорами про споживчий кредит (в тому числі за періоди, що передували відступленню прав вимоги, якщо такі нарахування не були здійснені Клієнтом) за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення неустойки (штраф, пеня) за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь яких платежів і комісій відповідно до умов договорів про споживчий кредит.
Пунктом. 7.1. договору факторингу визначено що сторони домовилися, що розмір фінансування за цим договором згідно з реєстром боржників складає 600534,25 грн.
Згідно платіжного доручення №448090002 від 24.07.2024 року ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» сплатило на рахунок ТОВ «Мілоан» 600534,25 грн, за призначенням: оплата згідно договором факторингу №24-07/2024 від 24.07.2024.
Відповідно до реєстру боржників від 24.07.2024 року до Договору факторингу №24-07/2024, ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 5415143 в сумі 22567,50 грн. з котрих: 17100,00 грн. сума заборгованості за основним зобов`язанням; 3892,50 грн. сума заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги; 11575,00 грн. сума заборгованості за комісіями.
Положеннями ч. 1ст. 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Відповідно до частини 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1статті 526 Цивільного кодексу України).
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватись у встановлений строк.
У частині першій статті 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 214 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується, що договір, укладений між позивачем та відповідачем (позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту) підписаний електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразових ідентифікаторів і які були надіслані на номер телефону відповідача відповідно до положень укладених договорів. Кредитор свої зобов`язання щодо перерахування кредитних коштів виконав надавши відповідачу кредит в розмірі 20000,00 грн. що підтверджується із квитанцією ФК «ЕЛАЄНС». Крім того матеріалами справи підтверджується та сторонами не заперечується що відповідно до договору факторингу від 24.07.2024 №24-07/2024 від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» до позивача ТОВ «Факторинг Партнерс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 5415143 від 01.02.2022 року.
Частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16, в якій, зокрема, зазначено, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»).
Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
За змістом ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Як убачається з умов договору про споживчий кредит від 01.02.2022 року сторони погодили, що кредит надається загальним строком на 30 днів із 01.02.2022 року до 03.03.2022 року.
Положеннями п. 2.3 Договору про споживчий кредит № 5415143 від 01.02.2022 передбачено порядок пролонгації строку кредитування на пільгових або стандартних базових умовах.
Згідно п.2.3.1.1. Кредитного договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства tengo.com.ua (далі Сайт Товариства) і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору.
Відповідно до п. 2.3.1.2 Кредитного договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у позичальника відсутня заборгованість перед кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.
Згідно п. 3.3.2 Кредитного договору позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим Договором у порядку, строки та терміни передбачені п.п.1.1.-1.6. та п. 2.4. цього Договору.
Таким чином, умовами Договору про споживчий кредит № 5415143 від 01.02.2022 передбачено два випадки збільшення строку кредитування - за ініціативою позичальника на пільгових умовах на періоди 3, 7 та 15 днів та на період до 60 днів у разі продовження користування позичальником кредитними коштами після завершення строку кредитування, а якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб вказаний пунктом 2.3.12 договору, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищіть 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів.
Також, на підставі п. 2.3.1.1 строк договору було пролонговано ще на 60 днів. Відповідно до умов договором протягом вказаного строку відповідачу нараховано відсотки за стандартною (базова) процентною ставкою за користування кредитом, розмір становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.
З наведеного вбачається, що підписанням договору про споживчий кредит № 5415143 від 01.02.2022 сторони досягли згоди щодо умов, зокрема про нарахування відсотків та можливості продовження строку кредитування отже нарахування відсотків за кредитним договором №5415143 в загальному розмірі 3892,50 грн є правомірним
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження належного виконання відповідачем умов договору зокрема сплати суми заборгованості. Вказані розрахунки Банку відповідачем не спростовано, свого контррозрахунку заборгованості або доказів належного виконання зобов`язань суду не надано. Оскільки позичальник отримані кредитні кошти за договором №5415143 від 01.02.2022 у повній мірі не повернув та користувався наданими кредитними коштами протягом всього визначеного відповідно до умов договору строку кредитного договору, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованості за кредитним договором № 5415143 від 01.02.2022 в розмірі 20992,50 грн.
Щодо стягнення заборгованості за сплати комісії суд зазначає наступне.
Комісія за видачу кредиту була погоджена сторонами в п.1.5.1 Договору про споживчий кредит №5415143 від 01.02.2022 року у розмірі 2000,00 грн, яка нараховується за ставкою 17,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Вона нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту та не є платою за додаткові послуги кредитодавця або окремою платою за таку дію кредитодавця як переказ (видача) коштів. Визначення в Кредитному договорі комісії відповідає приписам ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» та не є платою за обслуговування кредитної заборгованості і не впливає на здорожчення кредиту (переплата). а отже підлягає задоволенню.
Що стосується стягнення витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.
Так, як вбачається з матеріалів справи позивачем в особі представника було заявлено вимогу про компенсацію судових витрат на правничу допомогу у сумі 13000,00 гривень. На підтвердження понесених витрат, пов`язаних з правничою допомогою, представником позивача додано надано копію заявки на надання юридичної допомоги №1143 від 01.01.2026, копію договору №02-07/2024 від 02.07.2024 про надання правничої допомоги, витяг з акту №27 про надання юридичної допомоги від 30.01.2026.
Суд приходить до висновку, що ця вимога обґрунтована, однак підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, до яких в числі інших належать і витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Згідно з частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Надані документи відповідно до положень ст. 15, 77 ЦПК України є належними доказами сплати грошових коштів за надання професійної правничої допомоги у даній справі.
Таким чином, у відповідності до вимог ст. 137 ЦПК України, представником позивача надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом.
Суд враховує, що складання позовної заяви не потребувало аналізу великої кількості документів, а у справах даної категорії наявна усталена судова практика, адвокат не вивчав додаткові джерела права, законодавства, що регулює спір у справі, справа розглядається у спрощеному провадженні, сторони у судове засідання не з`явилися, тобто, надання правничої допомоги в даній справі зводилося до складання позовної заяви.
Враховуючи предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.
Разом з тим, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача, ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №5415143 від 01.02.2022  в розмірі 22567,50 грн.
Витрати на надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 02.12.2020 року у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі № 753/1203/18, від 14.09.2022 року у справі № 295/190/20 .
Судовий збір та витрати на правничу допомогу адвоката підлягають стягненню, пропорційно задоволеним вимогам, у відповідності до вимог статті 141 ЦПК України, а тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2662,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00грн.
Керуючись ст. ст. 4, 5, 141, 258, 263,265, 280 ЦПК України, суд, -

ухвалив:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (ЄДРПОУ:42640371, місце реєстрації - 03150, м.Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, оф.521) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованного за адресою: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за Кредитним договором №5415143 від 01.02.2022 в розмірі 22567 грн 50 коп, судовий збір в розмірі 2662 грн 40 коп та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається через Київський районний суд м. Харкова. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Н.М. Бородіна