ПОСТАНОВА 
Іменем України

26 лютого 2026 року        м. Кропивницький

справа № 404/3800/23
провадження № 22-ц/4809/430/26 

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С.М., суддів: Мурашка С.І., Чельник О.І.,
секретар судового засідання Діманова Н. І.,
учасники справи:
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана адвокатом Нефьодовим Олександром Олександровичем, на рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 24 вересня 2025 року у складі головуючого судді Варакіної Н.Б.
УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позову, відзиву на позов та рішення суду першої інстанції.
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив звільнити його від сплати аліментів на користь відповідачки, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнутих рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2016 року в справі №404/6567/16-ц; відкликати з Фортечного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області виконавчий лист №404/6567/16-ц від 23 листопада 2016 року, виданий Кіровським районним судом м. Кіровограда про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути із відповідачки на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від всіх видів (заробітку) доходу, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з часу звернення до суду з позовом і до досягнення ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2016 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення із 10 жовтня 2016 року і до повноліття сина ОСОБА_3 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Позивач вказує, що з квітня 2023 року їх спільний з відповідачкою син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , почав проживати з ним, що підтверджується довідкою квартального комітету. 
Зазначає, що відповідачка отримує аліменти, але витрачає їх не на потреби сина, участі в утриманні ОСОБА_5 не приймає, що дає позивачеві підстави звернутись до суду із цим позовом. 

Відповідачка ОСОБА_2 подала відзив на позов, в якому заперечила щодо задоволення позовних вимог.
Вказала, що у зв`язку з протиправною поведінкою позивача старший син дійсно не проживає разом з нею. Так, позивач мав заборгованість зі сплати аліментів у розмірі близько 100 000 грн, однак з метою виїзду за кордон він погасив вказану заборгованість єдиним платежем. Після чого виїхав до Великобританії, місто Скортон, де проживає разом зі своєю дружиною і донькою. Син ОСОБА_5 разом з батьком не проживає, а проживає у житлі сторонніх людей, які допомагають йому як біженцю з України. 
Відповідачка зазначила, що аліменти, які наразі сплачує позивач, накопичуються на її рахунку та є власністю сина ОСОБА_5 . Щодо стягнення із неї аліментів заперечила, у зв`язку з незадовільним фінансовим станом (а.с.19-21).

Рішенням Фортечного районного суду міста Кропивницького від 24 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів, стягнення аліментів.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції керувався тим, що надані позивачем довідки про сплату податків, підтвердження про реєстрацію у лікарні, лист-підтвердження студенту, тощо, не дають підстав для встановлення того, де та з ким проживає спільний син сторін у справі, за таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, на підтвердження того, що син проживає з ним та перебуває на його утриманні.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Нефьодов Олександр Олександрович, подав до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 24 вересня 2025 року та ухвалення нового про задоволення позову.
Представник зазначив, що з метою обґрунтування позову до суду було подано: довідку з місця проживання про склад сім`ї, ксерокопії закордонних паспортів, ксерокопії проїздних документів, нотаріально посвідчений переклад листа спонсора з Великої Британії, оригінал та нотаріально посвідчений переклад довідки про несудимість, оригінал та нотаріально посвідчений переклад листа підтвердження студенту за 2023-2024 рік, оригінал та нотаріально посвідчений переклад листа підтвердження студенту за 2024-2025 рік, оригінал та нотаріально посвідчений переклад договору оренди житла. На думку сторони позивача всі перелічені докази є належними і допустимими, а в своїй сукупності повністю підтверджують факт того, що син ОСОБА_3 з квітня 2023 року проживає разом з батьком та повністю знаходиться на його утриманні.
Вказав, що суд надав перевагу усним поясненням відповідачки над письмовими доказами, не навів мотивів, з яких саме підстав відхилив надані позивачем докази, та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заявленого позову.
Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.
Відзиву на апеляційну скаргу відповідачкою не подано, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Участь учасників справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідачка ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилась, у відповідності до п.3 ч.8 статті 128 ЦПК України належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи (а.с.212).
Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Позиція апеляційного суду.
Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.
Заслухавши пояснення представника позивача адвоката Нефьодова О.О., вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.
Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку /доходів/, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення із 10.10.2016 року і до виповнення повноліття сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 та починаючи стягнення із 10.10.2016 року і до виповнення повноліття сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 (ІНФОРМАЦІЯ_8 ). 
20 грудня 2016 року державним виконавцем Подільського відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Сливінською Я.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53153487 про примусове виконання виконавчого листа №404/6567/16-ц, виданого 13 грудня 2016 року Кіровським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до досягнення дітьми повноліття (а.с.4).
У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом зазначаючи про те, що з квітня 2023 року їх спільний з відповідачкою син ОСОБА_4 почав проживати разом з батьком.
Згідно копії довідки виданої головою квартального комітету №6 Фортечного району м. Кропивницького 26 квітня 2023 року, до складу сім`ї ОСОБА_1 , що проживає по АДРЕСА_1 , входить син ОСОБА_3 , 2006 року народження. Зазначено, що обоє проживають за вказаною адресою без реєстрації з 01 квітня 2023 року (а.с.6).
Відповідно до інформації Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 21 листопада 2023 року, ОСОБА_1 , перетнув державний кордон України (виїхав з України) 11 серпня 2023 року (а.с.62).
Позивачем долучено до матеріалів справи копії його закордонного паспорту та паспорту сина ОСОБА_3 у яких містяться відмітки про перетин кордону 11 серпня 2023 року (а.с.71-72).
Згідно рахунку місцевої ради до сплати податків 2023/24 роки, убачається, що зокрема ОСОБА_1 та ОСОБА_4 сплачують податки у ОСОБА_9 (а.с.88-89).
Відповідно до листа-підтвердження реєстрації Національної служби охорони здоров`я Англії, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровані у лікарні загальної практики Медичного центру Скортон, Річмонд Північний Йоркшир, дата реєстрації – 11 вересня 2023 року (а.с.91-92).
Згідно нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_10 від 04 квітня 2024 року, остання зазначила, що є офіційним спонсором програми «Дім для України» з 2022 року. За цей час вона виступала спонсором ОСОБА_5 та ОСОБА_11 , і протягом короткого періоду вони проживали в її будинку, проте у жовтні 2023 року ОСОБА_5 та ОСОБА_12 переїхали з її будинку до ОСОБА_13 , а згодом до ОСОБА_14 у Скортоні. На даний момент ОСОБА_12 все ще проживає зі своєю дружиною ОСОБА_15 , сином ОСОБА_5 та маленькою донькою ОСОБА_16 за адресою АДРЕСА_2 (а.с.116).
Зазначені вище документи перекладені перекладачем ОСОБА_17 , справжність підпису якої засвідчено приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу.
Згідно листа-підтвердження коледжу Дарлінгтон від 27 листопада 2024 року, ОСОБА_4 є студентом коледжу Дарлінгтон. Адреса: Клівленд Роуд 16, Скортон, ОСОБА_18 . Кінець навчання – 20 червня 2025 року (а.с.140-141).
Позивачем долучено копію договору оренди житла у Клівленд Роуд, Скортон, DL10 6EF, ОСОБА_1 (а.с.144-171).
Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про охорону дитинства» всі діти на території України, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я та народження дітей і їх батьків (чи осіб, які їх замінюють) або будь-яких інших обставин, мають рівні права і свободи, визначені цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2016 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку /доходів/, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення із 10.10.2016 року і до виповнення повноліття сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 та починаючи стягнення із 10.10.2016 року і до виповнення повноліття сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7 .
На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей.
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги тим, що їх спільний з відповідачкою син, ОСОБА_4 з квітня 2023 року почав проживати разом з батьком. Станом на час розгляду цієї справи позивач разом із сином проживають за кордоном у Великій Британії. Відповідачка не спростувала даного факту, лише зазначила, що позивач вивіз сина за кордон без погодження з матір`ю.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції керувався тим, що надані позивачем довідки про сплату податків, підтвердження про реєстрацію у лікарні, лист-підтвердження студенту, тощо, не дають підстав для встановлення того, де та з ким проживає спільний син сторін у справі, за таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, на підтвердження того, що син проживає з ним та перебуває на його утриманні.
Колегія суддів вважає такі висновки помилковими з огляду на таке.
У частині першій статті 10 СК України зазначено, що якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону).
Згідно з частиною четвертою статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 28 вересня 2022 року по справі № 686/18140/21, дійшов висновку, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів не витрачає одержані ним аліменти на дитину, дитина проживає з іншим із батьків, який її повністю і утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я їх одержувача.
Отже, відповідно до положень СК України аліменти, одержані на дитину, є її власністю. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами винятково за цільовим призначенням в інтересах дитини.
Припинення стягнення аліментів можливе, якщо одержувач аліментів не витрачає отримані ним гроші на дитину.
Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16-ц дійшов висновку, що сімейне законодавство України не містить підстав для припинення аліментів за рішенням суду, яке набрало законної сили, однак за аналогією права для врегулювання такого роду правовідносин можуть бути застосовані норми частини четвертої статті 273 ЦПК України. При зміні обставин батько, з якого стягуються аліменти за рішенням суду, має право звернутись до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, якщо дитина проживає з ним.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні СК України може бути підставою для звільнення від сплати аліментів платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати аліментів повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.
За своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
З урахуванням предмета цього спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником.
У справі, яка переглядається, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з батьком з квітня 2023 року, 11 серпня 2023 року позивач разом із сином виїхали за кордон, що підтверджується відповідними доказами, наявними у матеріалах справи. Також позивачем долучено лист-підтвердження, що ОСОБА_4 навчається в коледжі Дарлінгтон, Скортон, Північний Йоркшир. Надано докази, що вони обоє проживають за адресою АДРЕСА_3 .
Відтак, після набрання чинності рішенням суду, яким з позивача стягувалися аліменти на користь відповідачки на утримання сина ОСОБА_5 , виникли обставини, що є підставою для припинення такого стягнення.
Відповідачка не спростувала належними та допустимими доказами, що їх спільний з позивачем син почав проживати разом з батьком, відповідно, у неї відсутні підстави для подальшого отримання нею аліментів від ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_5 .
Колегія суддів враховує, що нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. З огляду на мету аліментів на дитину, те, що аліменти є власністю дитини, тобто аліменти повинні «йти» за дитиною, момент припинення їх сплати одним із батьків має співпадати з моментом отримання їх іншим з батьків. Відтак, враховуючи приписи частини 1 статті 191 СК України, слід припинити стягнення аліментів з позивача на користь відповідачки з дати його звернення до суду, тобто з 16 травня 2023 року.
За таких обставин апеляційний суд доходить висновку про наявність правових підстав для припинення стягнення з 16 травня 2023 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягувались на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2016 року, справа №404/6567/16-ц.
Щодо позовних вимог про стягнення із відповідачки на користь позивача аліментів на утримання сина.
Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За змістом частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).
Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Заперечуючи щодо стягнення із неї на користь позивача аліментів, на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), відповідачка зазначала про те, що нерухомого майна за нею не зареєстровано, вона працює головним спеціалістом у Головному управлінні державної казначейської служби в Кіровоградській області та отримує заробітну плату у розмірі близько 7 000 грн. Також вказала, що витрати на комунальні послуги складають від 1500 грн до 2 000 грн, а тому стягнення із неї аліментів у розмірі 1/4 буде непомірним та призведе до накопичення боргу по аліментам.
Разом з тим, колегія суддів звертає увагу на те, що факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
Згідно з частиною другою статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
За ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
В ході розгляду даного спору судом відповідачкою не наведено обставин, які в контексті ст. 182 СК України свідчили б про відсутність можливості сплачувати аліменти або ж обставин, які звільняють її від обов`язку сплачувати аліменти

У зв`язку з тим, що спільний син сторін ОСОБА_4 , проживає разом з позивачем, перебуває на його утриманні, а відповідачка, як мати дитини, зобов`язана надавати допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття, але ухиляється від виконання свого обов`язку, встановивши й врахувавши обставини, що мають значення по справі, колегія суддів доходить висновку, що з відповідачки на користь позивача на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 травня 2023 року та до моменту досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , припинення з 16 травня 2023 року стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягувались на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2016 року, справа №404/6567/16-ц та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 травня 2023 року та до моменту досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права.
Рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 24 вересня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимоги позивача, припинення з 16 травня 2023 року стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягувались на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2016 року, справа №404/6567/16-ц та стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 травня 2023 року та до моменту досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В іншій частині позовних вимог слід відмовити.
Частиною 13 ст.141 ЦПК України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанціях, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Частинами 1, 6, статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Позивач звільнений від сплати судового збору за подання позовної заяви в частині стягнення із відповідачки на свою користь аліментів, в частині припинення (звільнення) від сплати аліментів від сплати судового збору позивач не звільнений.
Відтак, з ОСОБА_2 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 684 грн (за позовною вимогою про стягнення аліментів за подачу позову до суду першої інстанції та за подачу апеляційної скарги).
Крім того, з з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 2 684 грн.
Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Нефьодов Олександр Олександрович, задовольнити частково.
Рішення Фортечного районного суду міста Кропивницького від 24 вересня 2025 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 .
Припинити з 16 травня 2023 року стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліментів на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які стягувались на підставі рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 листопада 2016 року, справа №404/6567/16-ц.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 16 травня 2023 року та до моменту досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) в дохід держави судовий збір у розмірі 2 684 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги в розмірі 2 684 грн.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повна постанова складена 09.03.2026.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді С.І. Мурашко

О.І. Чельник