Справа № 698/307/26
Провадження № 2/698/343/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  
(заочне)

03 червня 2026 р. Калинопільський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді Лазаренка В.В.,
при секретарі судових засідань Триліс Я.О.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно-Капітал» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ: 

ТОВ «ФК «Уно-Капітал» через свого представника адвоката Овсейчука В.С. звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Уно-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 1450152 від 19.04.2024 року в розмірі 58500,00 грн., а також сплачений судовий збір у розмірі 2662,40 грн..
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 19.04.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Селфі Кредит» укладено електронний договір № 1450152 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 10000,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на її платіжну картку № НОМЕР_1 , строком на 360 днів з періодичністю платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.
Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов договору, що підтверджується листом ТОВ «ПЕЙТЕК Україна». Однак, відповідачка не повернула кредит в встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки, внаслідок чого станом на 06.04.2026 року утворилась заборгованість в розмірі 58500,00 грн., з яких: 10000,00 грн. – заборгованість за тілом кредиту, 43500,00 грн. – заборгованість за відсотками, 5000,00 грн. –заборгованість за неустойкою/штрафами.
10.10.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Уно-Капітал» укладено договір факторингу № 10/10/24, за умовами якого до ТОВ «ФК «Уно-Капітал» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1450152 від 19.04.2024 року.
Ухвалою суду від 07.04.2026 року провадження по зазначеній цивільній справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Витребувано у банка-емітента АТ «Універсал Банк» (ЄДРПОУ: 21133352, поштова адреса: 04080, м. Київ, вул. Оленівська, буд. 23) інформацію: щодо підтвердження факту належності ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) платіжної картки № НОМЕР_3 ; щодо підтвердження факту зарахування коштів на платіжну картку № НОМЕР_3 , банком-емітентом якої є АТ «Універсал Банк» за період з 19.04.2024 року включно та протягом наступних п`яти календарних днів у сумі 10000 грн. за ініціативою ТОВ «Селфі Кредит» через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Пейтек Україна». 
Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідачка повідомлялася про розгляд справи належним чином, відзив на позовну заяву не подала, у зв`язку із чим, суд, враховуючи відсутність заперечень представника позивача, відповідно до вимог ст.ст. 280 - 282 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.
Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
За правилами ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Згідно вимог ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У відповідності до приписів ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За правилом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з пунктами 1, 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки, відшкодування збитків.
За правилом ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Положеннями ч. 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
У ч. 1 ст. 514, ч. 1 ст. 516 ЦК України зазначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
За правилом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно вимог ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Статтею 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
За змістом ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Так, у приписах ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
За правилом ч. 1 ст. 10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
За змістом ч.ч. 3, 4, 6, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону, заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченом статтею 12 цього Закону, вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Судом встановлено, що 19.04.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено електронний договір № 1450152 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», відповідно до умов якого відповідачці надано кредит у розмірі 10000,00 грн. шляхом перерахування кредитних коштів на її платіжну картку № НОМЕР_1 , строком на 360 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5% в день. 
Відповідно до підписаного сторонами додатку № 1 до договору про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» № 1450152 від 19.04.2024 року, у якому зазначено графік платежів за період кредитування з 19.04.2024 року по 14.04.2025 року, загальна вартість кредиту 92530,00 грн, з яких: 10000,00 грн. сума кредиту, 82530,00 грн. проценти за користування кредитом, реальна річна процентна ставка 13702,21%.
З довідки ТОВ «ПЕЙТЕК» від 19.11.2025 року вих. № 20251119-226 встановлено, що 19.04.2024 року через систему платежів PayTech було успішно перераховано кошти на платіжну картку № НОМЕР_3 від ТОВ «Селфі Кредит» на суму 10000,00 грн..
Згідно довідки АТ КБ «Універсал Банк» № БТ/Е-15147 від 20.04.2026 року на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), банком було емітовано картку № НОМЕР_3 , на рахунок якої 19.04.2024 року було зараховано платіж у сумі 10000,00 грн.. 
10.10.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Уно-Капітал» укладено договір факторингу № 10/10/24, за умовами якого ТОВ «ФК «Уно-Капітал» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1450152 від 19.04.2024 року.
Згідно з актом прийому-передачі Реєстру боржників від 10.10.2024 року по договору факторингу № 10/10/24 від 10.10.2024 року ТОВ «Селфі Кредит» передало, а ТОВ «ФК «Уно-Капітал» прийняло Реєстр боржників кількістю 1212, загальна сума заборгованості 31203536,18 грн..
Відповідно до платіжної інструкції від 10.10.2024 року № 3045 ТОВ «ФК «Уно-Капітал» заплатило ТОВ «Селфі Кредит» грошові кошти у сумі 729123,19 грн., призначення платежу: повна оплата грошових коштів згідно договору факторингу № 10/10/24 від 10.10.2024 року без ПДВ.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 10/10/24 від 10.10.2024 року ТОВ «ФК «Уно-Капітал» «набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 1450152 від 19.04.2024 року в сумі 58500,00 грн., з яких 10000,00 грн. сума заборгованості по тілу кредиту, 43500,00 грн. сума заборгованості за відсотками, 5000,00 грн. – заборгованість по штрафах/пені.
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 1450152 від 19.04.2024 року, який надав позивач, за період з 19.04.2024 року по 09.10.2025 року, ОСОБА_1 має заборгованість станом на 19.11.2025 року у сумі 58500,00 грн., з яких 10000,00 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 43500,00 грн. – заборгованість по відсоткам, 5000,00 грн. – неустойка.
Відповідачці на її електронну пошту було відправлено повідомлення про відступлення прав вимог, відповідно до якого ТОВ «Селфі Кредит» 10.10.2024 року відступило право грошової вимоги. 
Так, за умовами зазначеного договору було передбачено надання кредитних коштів у розмірі 10000,00 грн. строком на 360 днів. При цьому факт видачі ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 10000,00 грн. шляхом перерахування на її банківську платіжну картку підтверджений належними доказами, а сааме: інформаційною довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК» від 19.11.2025 року вих. № 20251119-226 та довідкою АТ КБ «Універсал Банк» № БТ/Е-15147 від 20.04.2026 року.
У зв`язку з цим, суд доходить висновку про доведення позивачем отримання відповідачкою кредитних коштів у розмірі 10000,00 грн., які в добровільному порядку не повернуті, а тому кредитні кошти у розмірі 10000,00 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Уно-Капітал», яке набуло право вимоги.
При вирішенні питання щодо нарахування процентів у розмірі 43500,00 грн. суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Згідно з п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. 
Відповідно до розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування.
Згідно картки документа Закону № 3498-ІХ визначено, що дата публікації 23.12.2023, дата набрання законної сили 24.12.2023.
Тобто, з 24.12.2023 року та протягом перших 120 днів (до 22.04.2024) розмір денної процентної ставки при укладенні кредитного договору не може перевищувати 2,5 %, а протягом наступних 120 днів (до 20.08.2024) - 1,5 %. 
З матеріалів справи вбачається, що 19.04.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір № 1450152 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort», строк кредиту відповідно до пункту 1.3 договору – 360 днів, відповідно до пунктів 1.5.1 та 1.5.2 стандартна процентна ставка становить 2,5% в день, знижена процентна ставка становить 0,01% в день. 
Відповідно до розрахунку заборгованості доданого до позовної заяви нарахування процентів за період з 19.04.2024 року по 18.05.2024 року проводилось за процентною ставкою 0,01% в день та становить 30,00 грн., що відповідно до вимог п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» не перевищує максимальний розмір денної процентної ставки, зокрема протягом перших 120 днів (до 22.04.2024) - 2,5 % в день, тому суд вважає, що позивачем при нарахуванні відсотків за користування кредитними коштами за вказаний період не порушено вимог Закону України «По споживче кредитування». 
При цьому, розмір денної процентної ставки в даному кредитному договорі з 20.05.2024 року не може вважатися узгодженим між сторонами, оскільки не відповідає ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умова договору про 2,5 % з 20.05.2024 року є нікчемною. Проценти з 20.05.2024 року мають бути нараховані на рівні облікової ставки (% річних) НБУ за відповідний період: з 20.05.2024 року по 13.06.2024 року-13,5%, що становить 92,50 грн. (13,5%/366 днів=0,037, тому 10000,00/100х0,037 = 3,70грн.х25днів), з 14.06.2024 року по 10.10.2024 року –13,0%, що становить 416,50 грн. (13,0%/366днів=0,035, тому 10000/100х0,035 = 3,50грн.х119днів). Отже, розмір відсотків за користування кредитними коштами за період з 20.05.2024 року по 10.10.2024 року становить 509,00 грн., а в загальному розмірі заборгованість за відсотками за період з 19.04.2024 року по 10.10.2024 року становить 539,00 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Уно-Капітал», яке набуло право вимоги. 
При вирішенні питання щодо нарахування та стягнення з відповідачки неустойки у розмірі 5000,00 грн., суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Оскільки відповідачка ОСОБА_1 уклала договір № 1450152 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» з ТОВ «Селфі Кредит» 19.04.2024 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України неустойка в розмірі 5000,00 грн. не підлягає стягненню з відповідачки, а підлягає списанню позивачем. 
При цьому, суд відкидає твердження позивача про необхідність застосування норм ЗУ «Про споживче кредитування», з тексту якого було виключено спеціальні положення щодо заборони стягнення неустойки у період воєнного стану, оскільки загальна заборона передбачена п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України, залишається чинною.
З огляду на викладене, позивачем зазначене не враховано, здійснено розрахунок неустойки за період з 23.05.2024 року по 24.06.2024 року, яка відповідно до вимог зазначеної правової норми підлягає списанню кредитодавцем (позикодавцем), а тому в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Враховуючи, що відповідачка належним чином не виконала обов`язку за кредитним договором, не надала суду жодного доказу на спростування вказаної заборгованості, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Уно-Капітал» заборгованості в розмірі 10539,00 грн., яка складається з: 10000,00 грн. – заборгованість по тілу кредиту, 539,00 грн. – заборгованість за відсотками, а в іншій частині позову слід відмовити за необгрунтованістю заявлених позовних вимог.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 293 від 29.12.2025 року, тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме в розмірі 479,23 грн. (розмір заявлених вимог 58500,00 грн. (100%), розмір вимог, що підлягають задоволенню 10539,00 грн. (18%), розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з цим позовом 2662,40 грн. (2662,40 х 18 % : 100 % = 479,23).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 273, 280-284, 289, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно-Капітал» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно-Капітал» (адреса: 01042, м. Київ, вул. Маккейна Джона, 39, ЄДРПОУ: 39669296) заборгованість за договором № 1450152 про надання споживчого кредиту за продуктом «NewShort» від 19.04.2024 року в сумі 10539 (десять тисяч п`ятсот тридцять дев`ять) грн. 00 коп..
Стягнути з ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Уно-Капітал» (адреса: 01042, м. Київ, вул. Маккейна Джона, 39, ЄДРПОУ: 39669296) судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 479 (чотириста сімдесят дев`ять) грн. 23 (двадцять три) коп..
У іншій частині позовних вимог відмовити. 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.В. Лазаренко