1	Справа № 335/4706/26  1-кп/335/783/2026 	

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2026 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді      ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання   ОСОБА_2 ,
прокурорки       ОСОБА_3 ,
потерпілої       ОСОБА_4 ,
обвинуваченого      ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-Б, кримінальне провадження, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12026082060000369 від 15.04.2026 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Оріхів Оріхівського району Запорізької області, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, із професійно-технічною освітою, не одруженого, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 , раніше не судимого, 
у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи обізнаним про введення на всій території України правового режиму воєнного стану відповідно до Указів Президента України з 24.02.2022 та його продовження, зокрема Указом Президента України № 40/2026 від 12.01.2026, у період дії якого застосовуються заходи, передбачені ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», вчинив умисний корисливий злочин.
Так, 10.04.2026 приблизно о 23:00 ОСОБА_5 , перебуваючи на території Вознесенівського району м. Запоріжжя, координати: 47.8385368, 35.1020546, разом із ОСОБА_4 , спільно проводили час, під час якого остання повідомила про втрату належного їй мобільного телефону «іPhone 16 128 GB Teal» з сім. картою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 .
Під час пошуку ОСОБА_5 виявив у траві вказаний мобільний телефон, який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , після чого у нього виник умисел на його таємне викрадення.
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непоміченими, таємно викрав мобільний телефон марки іPhone 16 128 GB Teal» з сім. картою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_4 , після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення, отримавши можливість розпоряджатися викраденим майном на власний розсуд.
Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 спричинено майнову шкоду на суму 33 358 гривень 35 копійок.
Отже своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю та, не оспорюючи фактичних обставин, місця та часу події, про які зазначено в обвинувальному акті, показав, що дійсно коли він виявив у траві належний потерпілій мобільний телефон, переконавшись що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаються непоміченими, таємно викрав мобільний телефон, що належить ОСОБА_4 , який в подальшому був повернутий останній. 
Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті, підтвердила факт відшкодування обвинуваченим їй матеріальної шкоди шляхом повернення викраденого майна, на суворому покаранні для обвинуваченого не наполягала.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, потерпілої, дослідження матеріалів, що характеризують його особу, постанови про визнання речових доказів.
Згідно зі ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Аналізуючи досліджені по справі докази, межі яких судом визначені відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України. 
Отже суд вважає вину обвинуваченого доведеною, а його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України як крадіжку, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинену в умовах воєнного стану.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд, відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке, відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , у відповідності до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягало в критичному ставленні до своєї злочинної поведінки, у тому числі шляхом повного визнання вини і готовності нести кримінальну відповідальність. 
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до ст. 67 КК України, не встановлені.
Обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою винуватість, відомості про негативну характеристику відсутні, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, тяжких захворювань, інвалідності не має, не працює, не одружений, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має, раніше не судимий, відшкодував потерпілій майнову шкоду шляхом повернення викраденого майна, що підтверджується наявними в матеріалах справи як письмовими доказами, так і безпосередніми поясненнями потерпілої. 
На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, позицію сторони обвинувачення, потерпілої щодо міри покарання, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з огляду на положення ч. 2 ст. 50 КК України, обираючи міру покарання, передбачену санкцією закону, за яким визнає ОСОБА_5 винуватим, вважає за необхідне призначити останньому покарання на рівні мінімальної межі санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.
При цьому суд враховує, як зазначено вище, ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позицію потерпілої ОСОБА_4 , яка просила призначити не суворе покарання, відшкодував шкоду шляхом повернення викраденого майна, позицію прокурора, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливе без реального відбування покарання у виді позбавлення волі, а тому його можливо звільнити від відбування цього покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком в 1 (один) рік з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання. 
Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості злочину та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.
Цивільний позов не заявлено.
Арешт на майно не накладався. Процесуальні витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз відсутні.
Долю речових доказів належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстав для його обрання суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366 –368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання. 
Запобіжний захід не обирати.
Після набрання вироком законної сили речові докази по кримінальному провадженню, а саме: 
- мобільний телефон марки іPhone 16 128 GB Teal» з сім. картою оператора стільникового зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 , ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 , який переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_4 – залишити за належністю ОСОБА_4 .
Вирок суду може бути оскаржений через Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня проголошення.
Оскарження в апеляційному порядку вироку з підстав заперечення обставин, які ні ким не оспорювалися під час судового розгляду і, дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, не допускається.
Роз`яснити учасникам судового провадження, що вони мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя         ОСОБА_1