ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2026 р. 	Справа № 520/14569/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Спаскіна О.А.,
Суддів: Любчич Л.В. , Присяжнюк О.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) та Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2026, головуючий суддя І інстанції: Панов М.М., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022 по справі №520/14569/25
за позовом ОСОБА_1 
до ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) , Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України 
про визнання бездіяльності протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України, в якому просив суд:
- визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України щодо неналежного розгляду скарги на висновки медичної (військово-лікарської) експертизи та про проведення повторної медичної (військово-лікарської) комісії (експертизи) від 22.04.2025 про перегляд рішення ВЛК військової частини НОМЕР_1 , оформленого довідкою № 2025/2842 від 10.04.2025 про визнання придатним ОСОБА_1 до військової служби без дотримання процедури, яка передбачена Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджену Наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008;
- визнати протиправною та скасувати постанову ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про ступінь придатності ОСОБА_1 до військової служби № 2025/2842 від 10 квітня 2025;
- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 повторно провести медичний огляд стану здоров`я ОСОБА_1 для визначення придатності до військової служби.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України щодо неналежного розгляду скарги на висновки медичної (військово-лікарської) експертизи та про проведення повторної медичної (військово-лікарської) комісії (експертизи) від 22.04.2025 про перегляд рішення ВЛК військової частини НОМЕР_1 , оформленого довідкою № 2025/2842 від 10.04.2025 про визнання придатним ОСОБА_1 до військової служби без дотримання процедури, яка передбачена Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджену Наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008.
Зобов`язано Центральну військово-лікарську комісію Збройних сил України повторно розглянути скаргу на висновки медичної (військово-лікарської) експертизи та про проведення повторної медичної (військово-лікарської) комісії (експертизи) від 22.04.2025 про перегляд рішення ВЛК військової частини НОМЕР_1 , оформленого довідкою № 2025/2842 від 10.04.2025 про визнання придатним ОСОБА_1 до військової служби, та прийняти відповідне рішення по суті скарги.
У задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в загальному розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (ЄДРПОУ НОМЕР_3 ).
Стягнуто на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в загальному розмірі 484 (чотириста вісімдесят чотири) грн 48 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України (ЄДРПОУ 08356179).
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 та ухвалити постанову, якою позов задовольнити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що огляд військовослужбовців обов`язково повинен проводитися хірургом, терапевтом, невропатологом, офтальмологом, оториноларингологом (військовослужбовців-жінок - гінекологом), а за медичними показаннями - і лікарями інших спеціальностей (п. 6.6. гл.6 р.ІІ Положення № 402). Обов`язково повинні виконуватися загальні аналізи крові та сечі, ЕКГ-дослідження, рентгенологічне обстеження органів грудної клітки. Потребу в додатковому обстеженні визначають лікарі за медичними показаннями. Під час проходження медичного огляду військовослужбовець зобов`язаний надавати медичні документи щодо стану свого здоров`я. Дані, вказані в наданих військовослужбовцем медичних документах, враховуються лікарями під час формування постанов ВЛК (п. 6.8. гл.6 р.ІІ Положення № 402). Однак, під час оформлення Військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 довідки про ступінь придатності ОСОБА_1 до військової служби № НОМЕР_4 від 10 квітня 2025 не були проведені обов`язкові - загальні аналізи, які передбачені п.6.8 глави 6 розділу ІІ Положення №402, відсутні відомості про дослідження комісією документів, які повинні бути зазначені у Протоколі засідання штатної військово-лікарської комісії, визначеним Додатком 19 до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України. Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення відповідачем процедури прийняття оскаржуваного рішення ВЛК, що в свою чергу свідчить про протиправність прийнятої постанови Військової частини. Суду при цьому не потрібно переймати на себе дискреційні повноваження членів ВЛК, щоб встановити це порушення процедури. Ввважає це неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи.
Крім того, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що суду не належить надання оцінки діагнозу на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби. Зокрема слід зазначити, що у разі наявності сумніву у позивача щодо правильності висновку стосовно ступеня його придатності до військової служби, він має право звернутися до ЦВЛК ЗС України для перегляду відповідної постанови. Разом з тим позивач вказаним правом не скористався та не оскаржив рішення ВЛК у ЦВЛК ЗС України. Таким чином, ВЛК надано виключне право встановлення ступеню придатності до військової служби та вибір формулювань в яких приймаються постанови ВЛК. Жоден інший орган влади не може брати на себе відповідні повноваження. Вважає, що відповідач діяв у відповідності до приписів частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти та приймати рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Також, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, Центральна військово-лікарська комісія Збройних сил України подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 та ухвалити постанову, якою у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі. Таким чином, при розгляді по суті спору у справах, у яких оспорюються рішення ВЛК, суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певної постанови, оскільки суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності постанови ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Отже, суди вправі перевіряти законність постанови ВЛК лише в межах дотримання процедури її прийняття. Звернутає увагу суду апеляційної інстанції на той факт, що у матеріалах позовної заяви відсутні жодні докази, які б підтверджували доводи позивача про порушення ЦВЛК ЗС України процедури прийняття оскаржуваного позивачем рішення, а також належні докази неврахування наданих на розгляд комісії медичних документів щодо позивача.
Відповідно до ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Колегія суддів вислухавши суддю доповідача, перевіривши доводи апеляційних скарг, правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, дослідивши письмові докази по справі, дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що рішенням Військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_1 №2025/2842 від 10 квітня 2025 року ОСОБА_1 визнано придатним до військової служби.
ОСОБА_1 був не згодний з рішенням Військово-лікарської комісії в/ч НОМЕР_1 , через що була направлена скарга на висновки медичної (військово-лікарської) експертизи та про проведення повторної медичної (військово-лікарської) комісії (експертизи) з медичними документами, виданими під час проходження ВЛК, до Центральної військово-лікарської комісії ЗСУ.
Листом від Центральної військово-лікарської комісії ЗСУ №598/9/12366 від 19.05.2025 повідомлено, що постанову ВЛК військової частини НОМЕР_1 про ступінь придатності до військової служби згідно довідки ВЛК № 2025/2842 від 10 квітня 2025 року прийнято обґрунтовано, відповідно до вимог Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України від 14 серпня 2008 року №402, зі змінами та доповненням. Підстав для скасування постанови ВЛК чи направлення ОСОБА_1 начальником ЦВЛК ЗС України на контрольний медичний огляд ВЛК з метою визначення ступеня придатності до військової служби немає.
Вважаючи вищезазначене рішення неправомірним, прийнятим з порушенням встановленої Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України від 14 серпня 2008 року №402 процедури, позивач звернувся до суду з позовом.
Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з протиправної бездіяльності Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України щодо неналежного розгляду скарги на висновки медичної (військово-лікарської) експертизи та про проведення повторної медичної (військово-лікарської) комісії (експертизи) від 22.04.2025 про перегляд рішення ВЛК військової частини НОМЕР_1 , оформленого довідкою № 2025/2842 від 10.04.2025 про визнання придатним ОСОБА_1 до військової служби без дотримання процедури, яка передбачена Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджену Наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008, а також зобов`язання Центральну військово-лікарську комісію Збройних сил України повторно розглянути скаргу на висновки медичної (військово-лікарської) експертизи та про проведення повторної медичної (військово-лікарської) комісії (експертизи) від 22.04.2025 про перегляд рішення ВЛК військової частини НОМЕР_1 , оформленого довідкою № 2025/2842 від 10.04.2025 про визнання придатним ОСОБА_1 до військової служби, та прийняти відповідне рішення по суті скарги.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У силу статті 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Згідно з п.20 ч.1 ст.106 Конституції України Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
Також Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 оголошено загальну мобілізацію, яка проводиться на всій території України протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.
У подальшому Указами Президента України воєнний стан продовжувався. Станом на дату розгляду справи воєнний стан в Україні триває.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-XII в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №2232-ХІІ).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 №2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону №2232-XII захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Як слідує з ч. 3 ст. 1 Закону №2232-XII військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.
Відповідно до ч. 10 ст. 2 Закону №2232-ХІІ та з метою якісного проведення призову громадян на строкову військову службу за станом здоров`я, прийняття громадян на військову службу за контрактом, проведення медичного огляду військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів для визначення ступеня придатності до військової служби та визначення ступеня придатності льотного складу до льотної роботи наказом Міністра оборони України 14.08.2008 № 402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, яке зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.11.2008 за № 1109/15800 (далі - Положення № 402).
Згідно з пунктом 1.1 глави 1 розділу І Положення №402, військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям.
Військово-лікарська експертиза - це: медичний огляд допризовників, призовників; військовослужбовців та членів їхніх сімей (крім членів сімей військовослужбовців строкової військової служби); військовозобов`язаних, офіцерів запасу, які призиваються на військову службу за призовом осіб офіцерського складу, резервістів (кандидатів у резервісти); громадян, які приймаються на військову службу за контрактом; кандидатів на навчання у вищих військово-навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів Міністерства оборони України (далі - ВВНЗ), учнів військових ліцеїв; колишніх військовослужбовців; працівників Збройних Сил України, які працюють у шкідливих та небезпечних умовах праці та залучаються до роботи з джерелами іонізуючого випромінювання (далі - ДІВ), компонентами ракетного палива (далі - КРП), джерелами електромагнітних полів (далі - ЕМП), лазерного випромінювання (далі - ЛВ), мікроорганізмами I-II груп патогенності, особливо небезпечними інфекційними хворобами; працівників допоміжного флоту Військово-Морських Сил Збройних Сил України (далі - ВМС Відповідно до ч. 12 ст. 12 Закону № 2232-ХІІ військовозобов`язані, які, зокрема, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями.
В силу пункту 1.3 глави 2 розділу І Положення №402 для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі). Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця. Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання.
До позаштатних постійно діючих ВЛК (ЛЛК) належать, зокрема, гарнізонні ВЛК (п.п.2.6.1 п.2.6. глави 2 розділу І Положення №402).
Згідно з пунктом 2.7 розділу І Положення № 402 госпітальна ВЛК створюється у військовому госпіталі, на госпітальному судні, у цивільному лікувально-профілактичному закладі, де обстежуються і лікуються військовослужбовці. На особливий період госпітальна ВЛК створюється в усіх військових санаторіях.
На госпітальну (гарнізонну) ВЛК покладається:
- проведення медичного огляду осіб, указаних у пункті 1.2 розділу I Положення (крім допризовників), з метою визначення ступеня придатності до військової служби та в інших випадках, указаних у пункті 1.4 розділу II Положення;
- ведення книги протоколів ВЛК та здавання її в архів;
- проведення контролю за повнотою та якістю обстеження під час проведення медичного огляду, терміном проведення обстеження;
- проведення разом із провідними медичними спеціалістами ВМКЦ регіонів та начальниками медичної служби військових частин, що знаходяться у зоні відповідальності військового лікувального закладу, детального аналізу визнання військовослужбовців непридатними (обмежено придатними) до військової служби, розробка пропозицій щодо покращення стану здоров`я військовослужбовців та попередження їх дострокового звільнення з військової служби за станом здоров`я. Узагальнення пропозицій та надання їх до штатної ВЛК.
Госпітальна (гарнізонна) ВЛК має право:
- приймати постанови відповідно до цього Положення;
- перевіряти з метою військово-лікарської експертизи організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у військових лікувальних, цивільних лікувально-профілактичних закладах і у військових частинах, дислокованих у гарнізоні;
- залучати до роботи на правах членів комісії медичних та військових фахівців за запитом голови ВЛК.
Згідно з пунктами 1.1, 1.2 глави 1 розділу ІІ Положення № 402 медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови). Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях у мирний та воєнний час.
Медичний огляд проводиться ВЛК з метою визначення придатності, зокрема, військовослужбовців до військової служби.
Постанови ВЛК приймаються на підставі Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби, пояснень щодо застосування статей Розкладу хвороб та таблиць додаткових вимог до стану здоров`я.
Додатком 1 до Положення №402 є «Розклад хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби», яким визначено контингенти, що проходять медичний огляд за графами.
У графі ІІ Додатку 1 до Положення № 402 зазначено «Громадяни, військовослужбовці, які приймаються, призиваються та проходять військову службу осіб рядового, сержантського та старшинського складу, прапорщики (мічмани)»:
Згідно з пунктом 20.1 глави 20 розділу II Положення № 402, постанови ВЛК приймаються колегіально, більшістю голосів. У прийнятті постанови голова та члени ВЛК не залежні і у своїй роботі керуються цим Положенням. У разі незгоди голови або членів комісії з думкою інших членів їх окрема думка заноситься до протоколу засідання ВЛК.
Верховний Суд у постанові від 13.06.2018 у справі №806/526/16 зазначив: "...що у межах адміністративного процесу суд не вправі надавати оцінку професійним діям конкретних лікарів-членів ВЛК при застосуванні ними відповідних методів огляду позивача, дослідження медичної документації, визначенні діагнозів та відповідності їх конкретній статті Розкладу хвороб, оскільки це потребує спеціальних знань у медичній галузі". Суд не може здійснювати власну оцінку підставності прийняття певного висновку, оскільки як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підставності висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права.
З огляду на правові норми глави 21 розділу ІІ Положення № 402, оцінка визначення ступеню придатності є дискреційними повноваженнями військово-лікарської комісії.
Таким чином, ВЛК надано виключне право встановлення причинного зв`язку захворювань, травм, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишніх військовослужбовців та вибір формулювань в яких приймаються постанови ВЛК. Жоден інший орган влади не може брати на себе відповідні повноваження.
Згідно із висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 червня 2020 року у справі №810/5009/18 надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступень придатності до військової служби, виходить за межі судового розгляду.
Беручи до уваги ті обставини, що перевірка рішень позаштатних гарнізонних ВЛК на предмет того, чи дотримані всі умови та критерії, передбачені Положенням № 402 при проведенні медичного огляду військового, належить до функцій ВЛК регіону чи ЦВЛК, а остаточного рішення, яке підлягає судовому оскарженню, з приводу придатності позивача до військової служби ВЛК регіону чи ЦВЛК не приймали, суд зробив висновок про недотримання позивачем вимог Положення № 402 щодо процедури оскарження результатів медичного огляду, що є підставою для відмови у задоволенні позову.
Розглядаючи по суті спори у справах щодо оскарження рішень ВЛК, суд вправі перевірити законність висновку ВЛК лише в межах дотримання процедури прийняття цього висновку. Однак, суд не може здійснювати власну оцінку підставам прийняття певного висновку, оскільки, як попередньо зазначалося, суди не є спеціалізованими установами в медичній сфері і тому оцінка підстав висновку ВЛК виходить за межі необхідного дослідження в контексті застосування норм матеріального права. Суд в межах розгляду справи не вправі надавати власну оцінку на предмет наявності підстав для визнання позивача таким, що не придатний до військової служби.
Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтованого висновку дійшов, що відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанови ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) про ступінь придатності ОСОБА_1 до військової служби № 2025/2842 від 10 квітня 2025 та зобов`язання Військової частини НОМЕР_1 повторно провести медичний огляд стану здоров`я ОСОБА_1 для визначення придатності до військової служби.
Разом з цим, колегія суддів зазначає, що згідно з п. 2.4.5. Положення 402 - ВЛК регіону має право контролювати, розглядати, затверджувати, за наявності підстав не затверджувати, переглядати або скасовувати постанови підпорядкованих ВЛК.
Також Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України покладається на Центральну військово-лікарську комісію розгляд, перегляд, скасування, затвердження, не затвердження, контролю згідно з цим Положенням постанови військово-лікарської комісії. Постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Відповідно до пп. 2.3.1. п. 2.3 Положення 402 центральна військово-лікарська комісія є органом військового управління, який здійснює керівництво ВЛК регіонів у Збройних Силах України та є керівним органом із військово-лікарської експертизи в Збройних Силах України.
Згідно пп. 2.3.2 п. 2.3 Положення 402 начальник ЦВЛК безпосередньо підпорядковується командувачу Медичних сил Збройних Сил України. Усі штатні ВЛК Збройних Сил України безпосередньо підпорядковуються начальнику ЦВЛК.
Відповідно до пп. 2.3.4 п. 2.3 Положення 402 ЦВЛК має право:
оглядати військовослужбовців та інших осіб, зазначених у пункті 1.2 розділу I цього Положення;
перевіряти роботу підпорядкованих ВЛК з питань військово-лікарської експертизи;
перевіряти організацію медичного огляду військовослужбовців та інших осіб у закладах охорони здоров`я (установах), військових частинах;
перевіряти організацію та стан лікувально-діагностичної роботи у закладах охорони здоров`я (установах), медичних підрозділах військових частин та ВВНЗ у цілях військово-лікарської експертизи;
запитувати документи в частині, що характеризують обставини отримання захворювання, поранення, травми, каліцтва, необхідні для прийняття постанови про їх причинний зв`язок, а саме:
виписки (витяги) з матеріалів службового (спеціального) розслідування, матеріалів дізнання, досудового розслідування, а також витяги з наказів, актів;
особові та пенсійні справи, медичні документи (у разі запиту оригіналів зазначених документів вони повертаються за належністю після складання протоколу);
архівні довідки, характеристики та інші документи, необхідні для прийняття постанови (у разі надання копій зазначених вище документів копії підшиваються до складеного протоколу та передаються до архіву зі строком зберігання 50 років);
залучати, у разі необхідності, головних медичних фахівців Збройних Сил України, лікарів-спеціалістів Національного військово-медичного клінічного центру та інших закладів охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України, спеціалістів інших спеціальностей, начальників медичної служби та представників командування (керівництва) військових частин, де проходить службу військовослужбовець, що оглядається, для вирішення питань військово-лікарської, лікарсько-льотної експертизи;
перевіряти у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (далі - ТЦК та СП) і закладах охорони здоров`я (установах) організацію, стан та результати лікувально-оздоровчої роботи серед допризовників та призовників, медичного огляду призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, осіб, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів;
направляти у заклади охорони здоров`я в системі Міністерства оборони України на контрольне обстеження, медичний огляд, повторний медичний огляд, військовослужбовців, членів їх сімей (крім членів сімей військовослужбовців, які проходять базову військову службу), військовозобов`язаних, резервістів;
запитувати від закладів охорони здоров`я (установ), військових частин, ТЦК та СП і ВВНЗ додаткові дані для аналізу, узагальнення та оцінки результатів військово-лікарської експертизи (за необхідності);
надавати до Генерального штабу Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, керівникам органів місцевої адміністрації результати медичного огляду військовослужбовців, членів їх сімей, призовників, кандидатів на навчання у ВВНЗ, громадян, які приймаються на військову службу за контрактом, військовозобов`язаних, резервістів та інших осіб;
розглядати, переглядати, скасовувати, відміняти, затверджувати, не затверджувати, контролювати згідно з цим Положенням постанови будь-якої ВЛК (лікарсько-льотної комісії (далі - ЛЛК)) Збройних Сил України;
надавати роз`яснення щодо формулювання постанов ВЛК (ЛЛК).
Згідно пп. 2.3.5 п. 2.3 Постанови №402 рішення, постанови ЦВЛК можуть бути оскаржені в судовому порядку.
Судовим розглядом встановлено та вбачається з листа ЦВЛК ЗСУ МОУ від 19.05.2025 №598/9/12366 скаргу позивача щодо рішення ВЛК військової частини НОМЕР_1 , оформленого довідкою № 2025/2842 від 10.04.2025 про визнання придатним ОСОБА_1 до військової служби, розглянуто відповідно до Закону України "Про звернення громадян" та направлено позивачу відповідний лист.
Таким чином, відповідачем в порушення п. 2.3.5 Положення №402 не було прийнято постанови щодо розгляду скарги позивача, яка може бути оскаржена в судовому порядку. Вказане свідчить про відсутність рішення щодо скарги позивача та відповідно про неналежний її розгляд.
Враховуючи системний аналіз вищезазначених норм, колегія суддів вважає правильний висновок суду першої інстанції, що для повного захисту прав позивача у спірних правовідносинах, необхідним буде визнати протиправною бездіяльність Центральної військово-лікарської комісії Збройних сил України щодо неналежного розгляду скарги на висновки медичної (військово-лікарської) експертизи та про проведення повторної медичної (військово-лікарської) комісії (експертизи) від 22.04.2025 про перегляд рішення ВЛК військової частини НОМЕР_1 , оформленого довідкою № 2025/2842 від 10.04.2025 про визнання придатним ОСОБА_1 до військової служби без дотримання процедури, яка передбачена Положенням про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затверджену Наказом Міністра оборони України № 402 від 14.08.2008 та зобов`язати Центральну військово-лікарську комісію Збройних сил України повторно розглянути скаргу на висновки медичної (військово-лікарської) експертизи та про проведення повторної медичної (військово-лікарської) комісії (експертизи) від 22.04.2025 про перегляд рішення ВЛК військової частини НОМЕР_1 , оформленого довідкою № 2025/2842 від 10.04.2025 про визнання придатним ОСОБА_1 до військової служби, та прийняти відповідне рішення по суті скарги.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Суд першої інстанції надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору та дослухався до усіх аргументів сторін, які здатні вплинути на результат вирішення спору.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Ruiz Torija v. Spain” від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Усі інші аргументи сторін вивчені судом, однак є такими, що не потребують детального аналізу у цьому судовому рішенні, оскільки вищенаведених висновків рішення суду першої інстанції не спростовують.
За правилами частини першої статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують та свідчать про незгоду із правовою оцінкою суду першої інстанції обставин справи, суд апеляційної інстанції підстав для його скасування не вбачає.
Таким чином, колегія суддів, згідно ст. 316 КАС України вирішила залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_1 ) та Центральної військово-лікарської комісії Збройних Сил України - залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.03.2026 по справі №520/14569/25 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.А. Спаскін 	
Судді	   	Л.В. Любчич   О.В. Присяжнюк