ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року 
м. Київ

справа № 554/96/23
провадження № 61-7078св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), Гудими Д. А., Пархоменка П. І.,

учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Ауріта-Полтава»,

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу  ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ауріта-Полтава», подану адвокатом Дзюбенко Вікторією Олегівною, на постанову Полтавського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року у складі колегії суддів Дорош А. І., Лобова О. А., Триголова В. М.,
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог
У січні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , ТОВ «Ауріта-Полтава» про зобов`язання до виконання договірних зобов`язань, зобов`язання не чинити перешкоди та стягнення моральної шкоди.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач більше 10 років користувався послугами фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN». Передостанній раз ОСОБА_1 оплачував послуги фітнес-клубу « ІНФОРМАЦІЯ_1 » у квітні 2021 року шляхом придбання повної клубної карти на 12 місяців із заморожуванням на 45 днів та тоді ж був ознайомлений з Правилами ФК «Вітамін». 
Оскільки позивач вирішив продовжити користування послугами фітнес-клубу, 08 червня 2022 року він здійснив оплату за повне продовження дії повної клубної карти на 12 місяців в сумі 11 610,00 грн та 13 червня 2022 року оплатив 3 500,00 грн за 10 персональних тренувань. При цьому він оплатив грошові кошти в сумі 15 100,00 грн ФОП ОСОБА_2 . Та обставина, що послуги йому надає ФОП ОСОБА_2 чи, наприклад, ФОП ОСОБА_3 , чи «Ауріта-Полтава», позивачу було невідомо, оскільки він неодноразово оплачував послуги зазначеного фітнес-клубу, відвідував бар, йому надавали чеки, де отримувачем коштів було зазначено «ФК ВИТАМИН». 
Фітнес-клуб повинен був протягом 12 місяців, починаючи з 14 червня 2022 року, з правом заморожування клубної карти на 45 днів в приміщенні, що розташоване в будинку за адресою: АДРЕСА_1 , надавати його відповідні послуги. Проте, починаючи з 15 червня 2022 року, під час відвідування клубу ОСОБА_4 (директор ТОВ «Ауріта-Полтава») почала чинити перешкоди у користуванні тренажерним залом та відвідуванні басейну з сауною, тому він вимушений був викликати поліцію та подати відповідну заяву. На його прохання надати пояснення з приводу таких перешкод він довідався, що послуги йому надає нібито ФОП ОСОБА_2 . Також 15 червня 2022 року у присутності поліцейських йому було видано два ВЕБ-чеки від ФОП ОСОБА_2 на суму 11 610,00 грн та 3 500,00 грн. 
07 липня 2022 року позивач отримав від ФОП ОСОБА_2 лист, в якому останній повідомив його про припинення договірних відносин та про необхідність повідомлення банківських реквізитів для повернення невикористаних грошових коштів. 15-18 липня 2022 року позивача знову не допустили до фітнес-клубу, що підтверджується його заявами до поліції. 15 серпня 2022 року ОСОБА_1 отримав від ФОП ОСОБА_2 лист-відповідь від 09 серпня 2022 року на його лист від 11 липня 2022 року, в якому відповідач повідомив, що припиняє з позивачем відносини в односторонньому порядку у зв`язку з порушенням Правил фітнес-клубу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », а помилково отримані від нього кошти йому нібито повернули поштовим переказом. 
Оскільки договір не було укладено у письмовій формі з ФОП ОСОБА_2 , як наслідок, не було визначено порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг, отже, не можна вважати договір про надання послуг між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_5 розірваним в односторонньому порядку. 
Отримане поштою повідомлення ФОП ОСОБА_2 про припинення договірних відносин між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 від 17 червня 2022 року як правочин (одностороння відмова від договору) не відповідає приписам статей 6, 11-13, 203, 611, 627, 628, 651 ЦК України, що в силу статті 215 ЦК України є підставою для визнання його недійсним. 
У зв`язку з неналежним виконанням ФОП ОСОБА_2 умов договору про надання послуг з користування послугами фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN» на умовах клубної карти на 12 місяців та з 13 червня 2022 року правом використання 10-ти персональних тренувань, а також спільними діями щодо недопуску до приміщення клубу та персональних тренувань з боку ФОП ОСОБА_3 та директора «Ауріта-Полтава»  ОСОБА_4 позивачу було завдано певні моральні страждання, які полягали у тому, що він не міг проводити реабілітаційні заходи, що були ним заплановані, відчув, що у зв`язку з цим погіршився стан здоров`я, фізичні болі, його емоційний стан у зв`язку з цим також значно погіршувався. Врешті, внаслідок того, що упродовж червня-вересня 2022 року він не міг належним чином проводити фізичні реабілітаційні заходи (тренування під наглядом професійного тренера, масажі, термічні процедури та ін.), йому наразі необхідне проведення складної операції, вартість якої кілька десятків тисяч євро. 
З урахуванням принципів розумності та справедливості вважає за доцільне стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду 1 000 000,00 грн.
З урахуванням заяви про зміну предмета позову (т. 1, а. с. 217-219), просив суд: 
визнати недійсним повідомлення ФОП ОСОБА_2 , адресоване громадянину ОСОБА_1 , про припинення договірних відносин між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 від 17 червня 2022 року; 
зобов`язати відповідачів та їх правонаступників виконувати взяті на себе договірні зобов`язання згідно з укладеним договором про надання послуг від 08 червня 2022 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , а саме: надати ОСОБА_1 протягом 12 місяців (80 відвідувань) з правом заморожування клубної карти на 45 днів в приміщенні фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN» за адресою: АДРЕСА_1 , послуги з фітнес тестування, інструктажу в тренажерному та кардіо-залах, відвідування тренажерної та кардіо-залів, відвідування залу єдиноборств, відвідування групових програм, відвідування басейну за розкладом, відвідування групових занять з аквааеробіки, відвідування фінської, римської та інфрачервоної саун, відвідування залу настільного тенісу, з наданням сейфів для зберігання цінних речей, з правом використання додаткової послуги - 10 персональних тренувань з кваліфікованим інструктором тренажерного залу; 
зобов`язати ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Ауріта-Полтава», а також їх правонаступників не чинити ОСОБА_1 перешкоди у вільному доступі до приміщення фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN» за адресою: АДРЕСА_1 , з правом користування послугами даного клубу на умовах договору про надання послуг, укладеного 08 червня 2022 року з ФОП ОСОБА_2 , вид карти - 12 місяців (80 відвідувань) повна клубна карта з правом заморожування клубної карти на 45 днів; 
стягнути з ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Ауріта-Полтава» солідарно на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 1 000 000,00 грн.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано недійсним повідомлення ФОП ОСОБА_2 , адресоване ОСОБА_1 , про припинення договірних відносин між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 від 17 червня 2022 року.
У задоволенні інших вимог позивачу ОСОБА_1 відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження порушення позивачем умов укладеного договору про надання послуг фітнес-клубу, у ФОП ОСОБА_2 були відсутні підстави для односторонньої відмови від договору про надання послуг фітнес-клубу. Оскільки про дострокове розірвання договору в односторонньому порядку відповідачем повідомлено позивача у вигляді повідомлення від 17 червня 2022 року, тому вимоги позивача щодо визнання недійсним фактично одностороннього правочину, вчиненого ФОП ОСОБА_2 , підлягають задоволенню. 
В частині позовних вимог про спонукання відповідачів та їх правонаступників до виконання зобов`язань за договором, не чинити ОСОБА_1 перешкоди у вільному доступі до приміщення фітнес-клубу, то суд першої інстанції дійшов висновку про відмову в їх задоволені, з огляду на те, що з урахуванням принципу змагальності саме позивач у справі має довести суду ту обставину, на яку він посилається в обґрунтування заявлених позовних вимог, а саме укладення договору з відповідачами, невиконання ними зобов`язань, вчинення перешкод. Однак позивачем до позовної заяви не надано доказів наявності договірних відносин, як вказано у позові, позивача з відповідачами та їх правонаступниками, не вказано, хто конкретно зобов`язаний виконати вимоги позивача з приводу надання послуг фітнес-клубу та не чинити перешкоди ОСОБА_1 у доступі до приміщення фітнес-клубу. 
Натомість кошти ФОП ОСОБА_2 фактично повернені ОСОБА_1 в сумі 11 610,00 грн та 3 500,00 грн, які можуть бути ним отримані в АТ «Укрпошта», тому вимоги позивача до відповідачів та їх правонаступників про спонукання до виконання зобов`язань за договором, не чинити ОСОБА_1 перешкоди у вільному доступі до приміщення фітнес-клубу є неконкретизованими, необґрунтованими та безпідставними, позивачем не було доведено належними та допустимими доказами обставин, на які він посилається, підстав для задоволення вказаних позовних вимог, тому суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову в цій частині.
На підтвердження завдання шкоди здоров`ю позивач доказів не надав. Також позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів того, що діями відповідачів йому взагалі заподіяна моральна шкода. Тому підстави для задоволення вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди відсутні.
Додатковим рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 грудня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.
Короткий зміст постанови апеляційного суду
Постановою Полтавського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Панченко О. О. задоволено частково.
Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог: зобов`язати ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Ауріта-Полтава»та їх правонаступників виконувати взяті на себе договірні зобов`язання згідно з укладеним договором про надання послуг від 08 червня 2022 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 ; зобов`язати ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Ауріта-Полтава» та їх правонаступників не чинити ОСОБА_1 перешкоди у вільному доступі до приміщення фітнес-клубу « ІНФОРМАЦІЯ_1 », з правом користування послугами даного клубу на умовах договору про надання послуг, укладеного 08 червня 2022 року з ФОП ОСОБА_2 , вид карти - 12 місяців (80 відвідувань) повна клубна карта з правом заморожування клубної карти на 45 днів, та в частині відмови у стягненні з ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Ауріта-Полтава» солідарно на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 1 000 000,00 грн скасувати і ухвалити нове рішення в цій частині позовних вимог про їх задоволення.
Позовну вимогу ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Ауріта-Полтава» про стягнення солідарно моральної шкоди у розмірі 1 000 000,00 грн задоволено частково.
Стягнено з ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Ауріта-Полтава» солідарно на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн.
Додаткове рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29 грудня 2023 року скасовано.
Стягнено з ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Ауріта-Полтава» на користь держави судовий збір у розмірі по 1 252,53 грн з кожного.
Стягнено з ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Ауріта-Полтава» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі по 41,70 грн з кожного.
Інші витрати зі сплати судового збору віднесено за рахунок держави.
В іншій частині рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 жовтня 2023 року залишено без змін.
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що рішенням суду першої інстанції задоволена перша позовна вимога ОСОБА_1 та визнано недійсним повідомлення ФОП ОСОБА_2 , адресоване ОСОБА_1 , про припинення договірних відносин між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 від 17 червня 2022 року. Наступні три позовні вимоги є по суті похідними від першої, вимоги є взаємопов`язаними, оскільки у разі задоволення першої позовної вимоги, то підлягають задоволенню і наступні три позовні вимоги, що суд першої інстанції залишив поза увагою, оскільки позивачем ОСОБА_1 були оплачені ці послуги, а саме ним здійснена оплата за повне продовження дії повної клубної карти на 12 місяців 08 червня 2022 року в сумі 11 610,00 грн та 13 червня 2022 року - 3 500,00 грн за 10 персональних тренувань.
Факт отримання від ОСОБА_1 цих коштів визнається ФОП ОСОБА_2 як оператором фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN». Крім цього, Правила преміум фітнес-клубу «VITAMIN» щодо клієнта ОСОБА_1 (які отримано ОСОБА_1 18 липня 2022 року у присутності працівників поліції), в яких значиться: вид карти - 12 місяців повна, заморозки - 45 днів, та викладені саме на бланку вказаної юридичної особи фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN», тому ця позовна вимога правомірно пред`явлена до відповідачів ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Ауріта-Полтава»(їх правонаступників).
Крім цього, з відповіді ФОП ОСОБА_3 на ім`я Адвокатського бюро «Олени Панченко» від 08 травня 2023 року вбачається, що ФОП ОСОБА_3 надає послуги особам, які сплатили кошти ФОП ОСОБА_2 за надання послуг, відповідно до переліку, наданого ФОП ОСОБА_2 . У відносинах з особами, які сплатили кошти ФОП ОСОБА_2 за надання послуг відбулася заміна сторони у зобов`язанні. Клієнтів фітнес-клубу було повідомлено про зміну надавача послуг шляхом розміщення відповідної інформації на стенді. Таким чином, ФОП ОСОБА_3 визнається факт надання послуг клієнтам фітнес-клубу, які сплатили кошти ФОП ОСОБА_2 за надання послуг, з підстав заміни сторони у зобов`язанні.
Оскільки ОСОБА_1 є таким, що сплатив за ці послуги, то відповідно він має право на їх отримання від ФОП ОСОБА_3 .
Як вбачається з відзиву ОСОБА_2 на позов ОСОБА_1 , «згідно Правил преміум фітнес клубу «VITAMIN» у разі проведення клієнтом оплати за послуги фітнес-клубу, вважається, що клієнт погодився з даними Правилами і між ним та ФОП ОСОБА_2 укладено у спрощений спосіб договір про надання послуг. Правила преміум фітнес клубу «VITAMIN» є викладом порядку надання послуг фітнес-клубом та становлять вираз умов договору з клієнтом».
Надіслані 05 серпня 2022 року поштовим переказом ФОП ОСОБА_2 на ім`я ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 11 610,00 грн та 3 500,00 грн ОСОБА_1 не отримані, тобто ним не вчинені дії з розірвання договорів, отже, договори є чинними і підлягають виконанню.
Доводи представника відповідачів - адвоката Дзюбенко В. О., надані апеляційному суду про те, що позивачем ОСОБА_1 не були підписані Правила преміум фітнес клубу «VITAMIN» на 2022 рік після сплати ним грошових коштів за послуги у розмірі 11 610,00 грн та 3 500,00 грн, тому він не має права на їх отримання, то ці доводи не впливають на виконання відповідачами договірних зобов`язань, оскільки представником відповідача не надано доказів того, чим передбачено, що саме факт підписання цих Правил є доказом укладення договорів про надання послуг, а договори укладені шляхом здійснення позивачем оплати за надання послуг.
Факт чинення ОСОБА_6 перешкод у вільному доступі до приміщення фітнес-клубу підтверджується протоколом прийняття заяви ОСОБА_1 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 17 липня 2022 року, згідно з яким ОСОБА_1 після оплати не впускають до клубу займатися, не надають чеки та договір, відмовляють в наданні документів, які підтверджують роботу у фітнес-клубі «Вітамін». Згідно з поясненням ОСОБА_1 , 18 липня 2022 року близько 14:00 год., перебуваючи у приміщенні на АДРЕСА_1 для отримання послуг з реабілітації хребта та плечей, у присутності працівників поліції ОСОБА_1 отримав відмову у допуску до приміщення клубу. Крім цього, допитані у суді першої інстанції свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 суду показали, що дійсно ОСОБА_1 не було допущено до фітнес-клубу, він відмовився підписувати Правила фітнес-клубу та отримувати кошти.
Враховуючи положення п. 1-4 частини першої статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», колегія суддів приходить до висновку про те, що факт чинення ОСОБА_6 перешкод у вільному доступі до приміщення фітнес-клубу є доведеним, а тому перша вимога і похідні від неї підлягають задоволенню.
Щодо позовної вимоги про стягнення з ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Ауріта-Полтава»солідарно на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 1 000 000,00 грн, то згідно з частиною першою-другою статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Вказана норма є спеціальною та підлягає задоволенню у разі порушення прав споживача. Оскільки порушення прав споживача ОСОБА_1 є доведеним, то вказана вимога також підлягає задоволенню. Позивачем доведено факт того, що у результаті спільних дій відповідачів ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Ауріта-Полтава»  ОСОБА_1 не допущено до приміщення клубу для здійснення персональних тренувань, які були ним заплановані та оплачені, з метою проведення реабілітаційних заходів щодо покращення стану здоров`я.
Вирішуючи питання щодо розміру такого відшкодування, колегія суддів доходить висновку, що підлягає стягненню із вказаних відповідачів солідарно на користь позивача моральна шкода у розмірі 5 000,00 грн, з урахуванням фактичних обставин справи, характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача, позбавлення його можливостей реалізації прав щодо здійснення реабілітаційних заходів по покращенню стану здоров`я, а також враховуючи вимоги розумності і справедливості.
Аргументи учасників справи
10 травня 2024 року через засоби поштового зв`язку ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ТОВ «Ауріта-Полтава» подали до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просили постанову апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі.
Касаційну скаргу мотивовано тим, що апеляційний суд зробив помилковий висновок про правонаступництво ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Ауріта-Полтава» за договором, укладеним 08 червня 2022 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 . Враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 11 червня 2024 року у справі № 506/242/22, від 10 лютого 2021 року у справі № 288/1260/19, будь-який правочин є вольовою дією, тому необхідно встановити наявність та вираження волі особи (осіб), які його вчинили, волевиявлення повинно бути спрямованим на досягнення певної мети.
З огляду на наведене, надання оцінки заміні сторони (також є правочином) у зобов`язанні за договором від 08 червня 2022 року, враховуючи спірність цього питання, мало здійснюватися судом апеляційної інстанції на підставі статей 202, 203 ЦК України, з урахуванням висновку Верховного Суду. Натомість, апеляційний суд, незважаючи на обґрунтовані заперечення відповідачів щодо відсутності у них волевиявлення на вчинення такого правочину як заміна сторони у договорі від 08 червня 2022 року, укладеному ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , визнав його існування.
Обставинами, які об`єктивно підтверджують відсутність волевиявлення на здійснення такого правочину, та які наводилися у суді першої та апеляційної інстанції, є те, що ФОП ОСОБА_2 після направлення 17 червня 2022 року ОСОБА_1 повідомлення про розірвання договору від 08 червня 2022 року здійснив фінансову операцію з повернення коштів 05 серпня 2022 року ОСОБА_1 поштовим переказом. ФОП ОСОБА_2 не передав ФОП ОСОБА_3 ані інформації про такого клієнта як ОСОБА_1 , ані залишку грошових коштів за відвідування клубу. Тому заміни сторін у договорі надання послуг, укладеним 08 червня 2022 року, здійснено не було. Апеляційним судом не враховано, що наданню послуг кожному конкретному клієнту відповідає укладання окремого договору, у зв`язку з чим заміна надавача послуг по кожному з них є окремим правочином і носить індивідуальний характер. 
Окрім того, визнання ФОП ОСОБА_2 факту отримання коштів від ОСОБА_1 та розміщення правил клубу на бланку, на що вказав апеляційний суд, не є виразом волевиявлення і, як наслідок, визнання ФОП ОСОБА_3 і та ТОВ «Ауріта-Полтава» правонаступниками ФОП ОСОБА_2 . При цьому, ТОВ «Ауріта-Полтава»взагалі не здійснює діяльність, пов`язану з наданням послуг фітнес-тренування.
Щодо позовної вимоги не чинити перешкоди у вільному доступі до приміщення фітнес-клубу з правом користування послугами клубу на умовах договору про надання послуг, укладеного 08 червня 2022 року, то задоволення/відмова у задоволенні указаної вимоги безпосередньо пов`язана з першою вимогою. 
Апеляційний суд помилково вважав положення частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» підставою для безумовного відшкодування моральної шкоди без необхідності надання оцінки факту реальної наявності/відсутності такої шкоди, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювана шкоди та вини останнього в її заподіянні. Фітнес-клуб є спортивним клубом, тобто закладом фізичної культури і спорту, не є спеціалізованим реабілітаційним закладом. Позивач, відвідуючи фітнес-клуб, жодного разу не зазначав про наявні проблеми зі станом здоров`я, послугами тренерів, які здійснюють фізкультурно-спортивну реабілітацію, не користувався. Недоведеними є також самі наслідки, що визначаються позивачем як погіршення стану здоров`я, фізичні болі, погіршення емоційною стану, необхідності проведення операції. 
У серпні 2024 року ОСОБА_1  через представника ОСОБА_10 подав відзив на касаційну скаргу, у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, касаційне провадження закрити на підставі частини першої статті 396 ЦПК України.
Відзив мотивовано тим, що суд апеляційної інстанції не повинен був враховувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справі № 506/242/22, № 288/1260/19, № 596/1206/17, оскільки предметом спору у цій справі є зобов`язання до виконання договірних зобов`язань, зобов`язання не чинити перешкоди та стягнення моральної шкоди, в той час коли предметом спору у перелічених справах є визнання недійсними договорів. Тому правовідносини у наведених справах не є подібними до правовідносин у справі, що переглядається.
Апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про часткове задоволення позову, оскільки з 16 серпня 2022 року надавачем послуг у фітнес-клубі «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN» замість ФОП ОСОБА_2 вже стала ФОП ОСОБА_3 , указану обставину визнають відповідачі. ФОП ОСОБА_3 у відповіді на адвокатський запит від 17.03.2023 року повідомила, що вона надає послуги особам, які сплатили кошти ФОП ОСОБА_2 за надані послуги, відповідно до переліку наданого ФОП ОСОБА_2 . У відносинах з особами, які сплатили кошти ФОП ОСОБА_2 за надані послуги, відбулася заміна сторони у зобов`язанні (т. 1, а. с. 217- 219).
Суд апеляційної інстанції правильно встановив, що діями ОСОБА_2 , ТОВ «Ауріта-Полтава», ФОП ОСОБА_3 позивачу було спричинено моральні страждання.
Наведені у касаційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди з висновками судів стосовно установлених обставин справи та зводяться виключно до переоцінки доказів, їх належності та допустимості.
Межі та підстави касаційного перегляду, рух справи
Ухвалою Верховного Суду від 27 червня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі. 
В зазначеній ухвалі вказано, що наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені пунктами 1, 3 частини другої статті 389 ЦПК України для відкриття касаційного провадження (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 10 лютого 2021 року у справі № 288/1260/19, від 09 вересня 2020 року у справі № 596/1206/17, від 26 червня 2019 року у справі № 569/14773/16-ц, від 09 листопада 2020 року у справі № 201/194/19 та зазначено, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах). Разом з цим, посилання на постанову Верховного Суду від 11 червня 2024 року у справі № 506/242/22 не може підтверджувати підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки вона ухвалена після прийняття оскарженого судового рішення.
Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2026 року у задоволенні клопотання  ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , ТОВ «Ауріта-Полтава» про розгляд справи у судовому засіданні за участі їх представника відмовлено.
Аналіз змісту касаційної скарги свідчить, що постанова суду апеляційної інстанції оскаржується в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання до виконання договірних зобов`язань, зобов`язання не чинити перешкоди та солідарне стягнення з відповідачів 5 000,00 грн моральної шкоди.В іншій частині судові рішення не оскаржуються, а тому в касаційному порядку не переглядаються.
Фактичні обставини справи 
Суди встановили, що більше 10 років ОСОБА_1 користувався послугами фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN».
08 червня 2022 року ним була проведена оплата за повне продовження дії повної клубної карти на 12 місяців, починаючи з 14 червня 2022 року, в сумі 11 610,00 грн та 13 червня 2022 року - 3 500,00 грн за 10 персональних тренувань.
З 15 червня 2022 року під час відвідування клубу ОСОБА_1 почали чинити перешкоди у користуванні тренажерним залом та відвідуванні басейну з сауною.
Листом-відповіддю від 17 червня 2022 року ФОП ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про припинення договірних відносин та про необхідність повідомлення банківських реквізитів для повернення невикористаних грошових коштів. У листі ФОП ОСОБА_2 посилається на те, що пунктом 2.16. Правил клубу, з якими 13 квітня 2021 року клієнт ознайомився та погоджувався їх виконувати, передбачено, що у разі вчинення клієнтом будь-яких дій, що завдають шкоди діловій репутації фітнес-клубу, відповідно до положень статті 907 ЦК України надання послуг може бути припинене в односторонньому порядку.
У повідомленні ФОП ОСОБА_2 не міститься посилання на конкретне порушення, що спричинило за собою його відмову від договору в односторонньому порядку Матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження порушення позивачем умов укладеного договору про надання послуг фітнес-клубу.
15-18 липня 2022 року позивача знову не допустили до фітнес-клубу, що підтверджується його заявами до поліції.
Кошти ФОП ОСОБА_2 повернуті ОСОБА_1 в сумі 11 610,00 грн та 3 500,00 грн через АТ «Укрпошта» (т. 1, а. с. 178, 179, 180-182 - веб чеки, фіскальні чеки).ОСОБА_1 ці кошти не отримані.
ФОП ОСОБА_2 був оператором фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN».
З відповіді ФОП ОСОБА_3 на запит Адвокатського бюро «Олени Панченко» від 08 травня 2023 року ФОП ОСОБА_3 надає послуги особам, які сплатили кошти ФОП ОСОБА_2 за надання послуг, відповідно до переліку, наданого ФОП ОСОБА_2 . У відносинах з особами, які сплатили кошти ФОП ОСОБА_2 за надання послуг відбулася заміна сторони у зобов`язанні. Клієнтів фітнес-клубу було повідомлено про зміну надавача послуг шляхом розміщення відповідної інформації на стенді (т. 1 а. с. 240).
Згідно з Правилами преміум фітнес-клубу у разі проведення клієнтом оплати за послуги фітнес-клубу вважається, що клієнт погодився з даними Правилами, з яким укладено у спрощений спосіб договір про надання послуг. Правила преміум фітнес клубу «VITAMIN» є викладом порядку надання послуг фітнес-клубом та становлять умови договору з клієнтом.
ТОВ «Ауріта-Полтава» є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , яке здається в оренду, та з яким погоджуються та підписуються клієнтами «Правила преміум фітнес клубу «VITAMIN». Позивач зазначав, що незважаючи на проведену ним оплату за користування послугами фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN», з 15 червня 2022 року під час відвідування клубу директор ТОВ «Ауріта-Полтава»ОСОБА_4 почала чинити перешкоди у користуванні тренажерним залом та відвідуванні басейну з сауною.
Позиція Верховного Суду
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першої статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).
Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем, і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21 (провадження № 61-20968 сво 21)).
Згідно з положеннями частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України). 
У статті 629 ЦК України закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право, - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.
За змістом статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. До правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.
За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. 
У статті 633ЦК України передбачено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг). 
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. (стаття 901ЦК України).
Відповідно до статті 902ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом (стаття 907 ЦК України).
Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання (стаття 541ЦК України).
У стаття 1190 ЦК України встановлено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.
Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків (частина перша статті 1172ЦК України).
У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України).
У статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 288/1260/19 та інших, на які є посилання в касаційній скарзі, зазначено, що «у тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2020 року у справі № 201/194/19, на яку є посилання в касаційній скарзі, зазначено, що «відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору».
У постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714 цс 19) зроблено висновок, що «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Статті 4 та 22 Закону про захист прав споживачів у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг».
Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2024 року у справі № 279/1834/22(провадження № 61-1382сво23)).
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див., зокрема, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20, Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року в справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21)).
Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункт 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).
Диспозитивність - один з основних принципів судочинства, на підставі якого учасник справи самостійно вирішує чи оскаржувати рішення суду першої інстанції в апеляційному (касаційному) порядку та в яких межах (див., зокрема, постанови Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 757/42885/19-ц від 22 листопада 2023 року у справі № 465/6549/16-ц). 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18)).
У справі, що переглядається:
суди встановили, що ОСОБА_1 як споживач більше 10 років користувався послугами фітнес-клубу «PREMIUM FITNESS CLUB VITAMIN». Згідно з Правилами преміум фітнес-клубу у разі проведення клієнтом оплати за послуги фітнес-клубу, вважається, що клієнт погодився з даними Правилами, з яким укладено у спрощений спосіб договір про надання послуг. 08 червня 2022 року провів оплату за повне продовження дії повної клубної карти на 12 місяців, які отримані ФОП ОСОБА_2 як оператором фітнес-клубу. 17 червня 2022 року ФОП ОСОБА_2 повідомив ОСОБА_1 про припинення договірних відносин в односторонньому порядку відповідно до положень статті 907 ЦК України;
рішенням суду першої інстанції задоволена позовна вимога ОСОБА_1 та визнано недійсним повідомлення ФОП ОСОБА_2 , адресоване ОСОБА_1 , про припинення договірних відносин від 17 червня 2022 року? оскількивідсутні докази на підтвердження порушення позивачем умов укладеного договору про надання послуг фітнес-клубу. Відповідачі судове рішення в цій частині не оскаржили;
суди також встановили, що з 15 червня 2022 року ОСОБА_1 відповідачі почали чинити перешкоди у відвідуванні фітнес-клубу та користуванні його послугами;в подальшому ФОП ОСОБА_3 почала надавати послуги фітнес- клубу особам, які сплатили кошти ФОП ОСОБА_2 за надання послуг. Клієнтів фітнес-клубу було повідомлено про зміну надавача послуг шляхом розміщення відповідної інформації на стенді; у відносинах з особами, які сплатили кошти ФОП ОСОБА_2 за надання послуг, відбулася заміна сторони у зобов`язанні;
за таких обставин апеляційний суд зробив обґрунтованийвисновок, що, враховуючи визнання судом першої інстанції недійсним одностороннього правочину ? повідомлення ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_1 про припинення договірних відносин від 17 червня 2022 року та доведення факту вчинення ОСОБА_6 перешкод іншими відповідачами у вільному доступі до фітнес-клубу, це є підставою для захисту прав позивача як споживача послуг фітнес-клубу та задоволення пов`язаних позовних вимог про зобов`язання ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Ауріта-Полтава» виконувати договір про надання послуг з ОСОБА_1 і не чинити йому перешкоди у вільному доступі до приміщення фітнес-клубу;
оскільки у справі встановлено порушення прав позивача як споживача послуг фітнес-клубу спільними діями відповідачів, з огляду на характер порушеного права, встановлені судами обставини і зміст позовних вимог позивача, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок, що позивач має право на компенсацію моральної шкоди;
апеляційний суд врахував глибину фізичних та душевних страждань позивача, вимоги розумності і справедливості, заперечення на цю вимогу відповідачів, та зробив висновок про наявність підстав для стягнення на користь позивача 5 000,00 грн компенсації моральної шкоди.
Колегія суддів відхиляє доводи касаційної скарги, що апеляційний суд зробив помилковий висновок про правонаступництво ФОП ОСОБА_3 та ТОВ «Ауріта-Полтава» за договором, укладеним 08 червня 2022 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 , відсутність їх волевиявлення на здійснення такого правочину, ФОП ОСОБА_2 не передав ФОП ОСОБА_3 ані інформації про такого клієнта як ОСОБА_1 , ані залишку грошових коштів за відвідування клубу, оскільки вказаний договір по своїй суті є публічним договором про надання послуг між підприємцем та споживачем, повідомлення ФОП ОСОБА_2 . ОСОБА_1 про припинення договірних відносин за цим договором рішенням суду першої інстанції в цій справі визнано недійсним? ці послуги фітнес-клубу особам, які сплатили кошти ФОП ОСОБА_2 , почала надавати ФОП ОСОБА_3 , про що публічно повідомлено споживачам. При цьому фінансові та інші відносини між підприємцями при наданні таких послуг не можуть обмежувати права споживача.
Не можуть бути підставою для скасування постанови апеляційного суду і доводи касаційної скарги, що ТОВ «Ауріта-Полтава»взагалі не реалізує діяльність, пов`язану з наданням послуг фітнес-тренування, оскільки апеляційний суд задовольнив позовні вимоги до ТОВ «Ауріта-Полтава» не як до правонаступника ФОП ОСОБА_2 , встановив, що це товариствоє власником нежитлового приміщення фітнес-клубу, з яким погоджуються та підписуються клієнтами «Правила преміум фітнес-клубу «VITAMIN», яке не запобігло порушенню прав позивача та не сприяло їх відновленню у добровільному порядку, не спростувало доводи позивача, що директор ТОВ «Ауріта-Полтава»Хохлова О. В. чинила перешкоди позивачу у відвідуванні фітнес-клубу.
Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, застосування апеляційним судом норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду, на які є посилання в касаційній скарзі, а зводяться до переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду (стаття 400 ЦПК України).
Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (частина перша статті 410 ЦПК України).
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
Доводи касаційної скарги, з урахуванням меж касаційного перегляду, не дають підстав для висновку, що судове рішення в оскарженій частині ухвалене без додержання норм матеріального права чи процесуального права. У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення в оскарженій частині ? без змін, а тому судовий збір за подання касаційної скарги покладається на осіб, які подали касаційну скаргу.
Керуючись статтями 400, 401, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_2 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Ауріта-Полтава» залишити без задоволення.
Постанову Полтавського апеляційного суду від 10 квітня 2024 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання до виконання договірних зобов`язань, зобов`язання не чинити перешкоди та солідарне стягнення з відповідачів 5 000,00 грн моральної шкоди залишити без змін.
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Краснощоков 

Д. А. Гудима

П. І. Пархоменко