ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

25 травня 2026 року	Справа №160/36569/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Серьогіної О.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у м. Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними дій, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - 

УСТАНОВИВ:
24.12.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просить суд:
1) визнати протиправною діяльність Головного управління Державної податкової служба України у Дніпропетровській області щодо нарахування і обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які розташовані на тимчасово окупованій території, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, і звільнені від оподаткування;
2) визнати неправомірними податкові повідомлення-рішення:
- за 2020 рік податкове повідомлення-рішення №2225625-2416-0482-UА12060170010145934 від 11.12.2025 року на суму 236,37 грн;
- за 2021 рік податкове повідомлення-рішення №2225623-2416-0482-UА12060170010145934 від 11.12.2025 року на суму 300,28 грн;
- за 2022 рік податкове повідомлення-рішення №2225619-2416-0482-UА12060170010145934 від 11.12.2025 року на суму 325,3 грн;
- за 2023 рік податкове повідомлення-рішення №2471467-2418-0481-UА12060170010145934 від 27.09.2024 року на суму 335,31 грн.
- за 2024 рік податкове повідомлення-рішення №1038491-2416-0482-UА12060170010145934 від 21.05.2025 року на суму 355,33 грн.,
якими нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2020-2024 ріки в загальній сумі 1552,59 грн., є протиправними та підлягають скасуванню в частині стягнення з позивача податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості;
3) зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області здійснити відповідні зміни до бази оподаткування об`єктів нерухомості щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень в частині стягнення з позивача податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, оскільки до бази оподаткування об`єктів нерухомості враховано площу квартири, яка на думку позивача, не є об`єктом оподаткування відповідно до пп. 38.6 п. 38 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» ПКУ, оскільки розташована на тимчасово окупованій території України. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29.12.2025 року позовну заяву було залишено без руху та надано строк протягом десяти днів з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.01.2026 року поновлено позивачу строк звернення з цим позовом та відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 18.02.2026 року. 
Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи Дніпропетровським окружним адміністративним судом, що підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи.
30.01.2026 року на адресу суду через підсистему «Електронний суд» від представника Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшов письмовий відзив на позов, в якому він не погоджується з позовними вимогами та вважає, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За даними інформаційно – комунікаційної системи ДПС (далі – ІКСДПС) та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна ОСОБА_1 (далі – ОСОБА_1 ) є власником наступних об`єктів нерухомості: квартири, загальною площею 80,50 м2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з 18.07.2013 року; квартири, загальною площею 47,20 м2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з 15.01.2019 року. Відповідно до даних ІКС та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна сумарна загальна площа об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності ОСОБА_1 складає 127,7 м2. Рішеннями Криворізької міської ради від 24.04.2019 року №3669 «Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у місті Кривому Розі на 2020 рік», від 22.04.2020 року №4609 «Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у місті Кривому Розі на 2021 рік», від 30.06.2021 року № 553 «Про встановлення ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, у місті Кривому Розі» встановлено ставку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки стосовно житлової нерухомості зональність ІІ в розмірі 0,2% від мінімальної заробітної плати. Керуючись пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 з урахуванням пп. 266.10.3 п.266.10 ст. 266 ПКУ ОСОБА_1 в автоматичному режимі сформовані податкові повідомлення – рішення (форма «Ф») (далі – ППР) по об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 за 2020-2024 рр., а саме: за 2020 рік податкове повідомлення – рішення № 2225625-2416-0482-UA12060170010145934 від 11.12.2025 року на суму 236,37 грн; за 2021 рік податкове повідомлення – рішення № 2225623-2416-0482-UA12060170010145934 від 11.12.2025 року на суму 300,28 грн; за 2022 рік податкове повідомлення – рішення № 2225619-2416-0482-UA12060170010145934 від 11.12.2025 року на суму 325,3 грн; за 2023 рік податкове повідомлення – рішення № 2471467-2418-0481-UA12060170010145934 від 27.09.2024 року на суму 335,31 грн; за 2024 рік податкове повідомлення – рішення № 1038491-2416-0482-UA12060170010145934 від 21.05.2025 року на суму 355,33 грн. ОСОБА_1 звертався до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області щодо проведення звірки (заява від 02.12.2025 року №б/н (вх. ГУ ДПС від 02.12.2025 року №134785/6)). Відповідь надана листом ГУ ДПС від 12.12.2025 року №99544/6/04-36-24-16-15. Зважаючи на зазначене, відсутні підстави для скасування податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
04.02.2026 року на адресу суду від позивача надійшла письмова відповідь на відзив, в якій він не погоджується із доводами відповідача, викладеними у відзиві на позов, з огляду на наступне. Враховуючи те, що квартира яка знаходиться на тимчасово окупованій території у місті Алчевськ Луганської області, яка належить позивачеві на праві власності є нерухомим майном, з огляду на його розташування, податок на яке, не нараховується та не сплачується, об`єктом оподаткування має бути виключно об`єкт - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 47,2 кв.м. Позиція податкового органу висловлена у відзиві є безпідставною, оскільки контролюючий орган неправомірно враховує квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно її площу 80,5 кв.м. до загальної площі усіх об`єктів нерухомості належних позивачу 127,7 кв.м, як база оподаткування. При цьому, об`єкт житлової нерухомості, розташований на окупованій території, то його площа взагалі має бути відсутня у загальній площі для оподаткування, а квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 47,2 кв.м. не перевищує площу яка підлягає оподаткуванню. З огляду на викладене, просить суд задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.05.2026 року продовжено строк розгляду адміністративної справи до 25.05.2026 року.
Згідно довідки начальника відділу управління персоналом від 25.05.2026 року №149 суддя Серьогіна Олена Василівна в період з 29.04.2026 року по 22.05.2026 року перебувала на лікарняному.
Згідно з ч. ч. 5, 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що за даними інформаційно – комунікаційної системи ДПС (далі – ІКСДПС) та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна ОСОБА_1 є власником наступних об`єктів нерухомості: квартири, загальною площею 80,50 м2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з 18.07.2013 року; квартири, загальною площею 47,20 м2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , з 15.01.2019 року.
Відповідно до даних ІКС та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна сумарна загальна площа об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності ОСОБА_1 складає 127,7 м2. 
Керуючись пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 з урахуванням пп. 266.10.3 п.266.10 ст. 266 ПКУ ОСОБА_1 в автоматичному режимі сформовані податкові повідомлення – рішення (форма «Ф») (далі – ППР) по об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 за 2020-2024 рр., а саме: за 2020 рік податкове повідомлення – рішення № 2225625-2416-0482-UA12060170010145934 від 11.12.2025 року на суму 236,37 грн; за 2021 рік податкове повідомлення – рішення № 2225623-2416-0482-UA12060170010145934 від 11.12.2025 року на суму 300,28 грн; за 2022 рік податкове повідомлення – рішення № 2225619-2416-0482-UA12060170010145934 від 11.12.2025 року на суму 325,3 грн; за 2023 рік податкове повідомлення – рішення № 2471467-2418-0481-UA12060170010145934 від 27.09.2024 року на суму 335,31 грн; за 2024 рік податкове повідомлення – рішення № 1038491-2416-0482-UA12060170010145934 від 21.05.2025 року на суму 355,33 грн.
09.12.2025 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області із заявою щодо не нарахування податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки.
Листом Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 07.01.2026 року №801/6/04-36-24-16-15 позивачу повідомлено наступне. Згідно абзацу "а" пп.266.4.1 п.266.4 ст.266 Податкового кодексу база оподаткування об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичної особи - платника податку, зменшується: для квартири/квартир незалежно від їх кількості - на 60 кв. метрів. За даними інформаційно - комунікаційної системи ДПС (далі - ІКС ДПС) ОСОБА_2 (далі - ОСОБА_2 ) є власницею наступних об`єктів нерухомості: квартири, загальною площею 58,6 м2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , з 08.11.2017 року; квартири, загальною площею 87,2 м2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , з 11.06.2008 року, вид власності - спільна сумісна. Відповідно до даних ІКС ДПС та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єкту нерухомого майна сумарна загальна площа об`єктів житлової нерухомості, які перебувають у власності ОСОБА_2 складає 145,8 м2. Керуючись пп. 266.7.1 п. 266.7 ст. 266 ПКУ ОСОБА_2 в автоматичному режимі сформовані податкові повідомлення - рішення (форма «Ф») за 2023 - 2024 роки.
Вважаючи протиправними податкові повідомлення-рішення відповідача, якими нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачений фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості за 2020-2024 ріки в загальній сумі 1552,59 грн., позивач звернувся до суду із цією позовною заявою. 
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до п.п. 266.1.1 п. 266.1 ст. 266 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VІ (далі - ПКУ) платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.
Об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, у тому числі його частка (п.п. 266.2.1 п. 266.2 ст. 266 ПКУ).
Пунктом 38 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ установлено, що тимчасово, на період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (далі - ООС), для платників податків, які станом на 14 квітня 2014 року мали місце знаходження (місце проживання) на тимчасово окупованій території, що визнана такою відповідно до постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VІІІ «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», або в населених пунктах на лінії зіткнення, та/або платників податків, які мають об`єкти оподаткування місцевими податками, зборами на цих територіях, справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у цьому пункті. Дія п. 38 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ не поширюється на територію України, визнану тимчасово окупованою відповідно до Закону України від 15 квітня 2014 року № 1207-УИ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» із змінами та доповненнями.
Згідно з п.п. 38.6 п. 38 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, розташовані на тимчасово окупованій території, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до ст. 266 ПКУ у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції та/або ООС.
При обчисленні бази оподаткування об`єктів нерухомості, у тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, контролюючим органом не враховуються об`єкти нерухомості, що не є об`єктом оподаткування відповідно до п.п. 38.6 п. 38 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ.
Водночас, п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ установлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (далі - Указ Президента № 64/2022), справляння податків і зборів здійснюється з урахуванням особливостей, визначених у п. 69 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ, згідно з п.п. 69.22 якого тимчасово положення ст. 266 ПКУ застосовуються з урахуванням таких особливостей:
за 2021 та 2022 податкові (звітні) роки не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, та за об`єкти житлової нерухомості, що стала непридатною для проживання у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України;
за період з 01 березня 2022 року по 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності юридичних осіб, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, та за об`єкти житлової нерухомості, що стала непридатною для проживання у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України;
тимчасово, на період з 01 березня 2022 року по 31 грудня року, в якому припинено або скасовано воєнний стан, введений Указом Президента № 64/2022, не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за об`єкти нежитлової нерухомості, у тому числі їх частки, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації.
Порядок визнання об`єктів житлової нерухомості, що непридатні для проживання у зв`язку з військовою агресією російської федерації, та Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та територій тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, визначаються Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).
Відповідно до п. 1 постанови КМУ від 06 грудня 2022 року № 1364 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» та п. 8 Положення про Міністерство розвитку громад та територій України (далі - Мінрозвитку), затвердженого постановою КМУ від 30 червня 2015 року № 460 із змінами та доповненнями, Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Мінрозвитку від 28.02.2025 року № 376.3 початком дії воєнного стану в Україні податкове законодавство зазнало низки змін та почало пристосовуватися до реалій сьогодення. Зокрема, під час дії воєнного стану були законодавчі зміни щодо сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки. Так, спочатку 24.03.2022 року внесено зміни до Податкового кодексу України щодо тимчасового застосування положень ст.266 ПКУ «Податок на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки» з урахуванням низки особливостей, зокрема звільнено від сплати податку за об`єкти нерухомості, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями рф. Але, введений механізм надання пільг в податковій сфері не виявився на практиці дієвим при реалізації платником податку права на отримання податкової пільги. Оскільки згідно прийнятих змін до Податкового кодексу України перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії та територій тимчасово окупованих збройними формуваннями рф мав визначати Кабінет Міністрів України, який в свою чергу Постановою №1364 від 6 грудня 2022 року делегував такі повноваження Міністерству з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій (далі — Мінреінтеграції). Податковий орган ж, керуючись нормами Податкового кодексу України, почав не визнавати підчас дії воєнного стану права на застосування податкових пільг платниками податків, які посилались на визначену в Наказ Мінреінтеграції №309 від 22.12.2022 року територію України, де велися (ведуться) активні бойові дії.
06.05.2023 року Законом України № 3050-ІХ створену законодавчу неузгодженість було усунуто - прийнято зміни, які передбачили, що перелік територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані російською федерацією визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Крім того, в Податковому кодексі України доповнено перелік об`єктів нерухомості за який не нараховується та не сплачується податок, а саме об`єктами житлової та нежитлової нерухомості, які знищені чи пошкоджені внаслідок бойових дій, диверсії чи терористичних актів спричинених збройною агресією російської федерації.
У зв`язку з прийнятими змінами до Податкового кодексу України, які усунули розбіжності в повноваженнях Кабінету Міністрів України визначати перелік території, на яких велися (ведуться) бойові дії чи тимчасово окупованих рф, за Податковим кодексом України і повноваженнями Мінреінтеграції, яке визначило Наказом №309 від 22.12.2022 року перелік таких територій на виконання Постанови №1364 від 06.12.2022 року, прийнятої Кабінетом Міністрів України.
Так, згідно з Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 вся територія Алчевського району вважається тимчасово окупованою з 07.04.2014 року.
Згідно зі ст. 266 Податкового Кодексу України, при сплаті податку на нерухомість деякі власники об`єкта/об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток користуються пільгами, зокрема: 
- не сплачують податок, власники квартири/квартир незалежно від їх кількості — до 60 м2;
- для житлового будинку/будинків незалежно від їх кількості до 120 м2;
- для різних типів об`єктів житлової нерухомості, в тому числі їх часток (у разі одночасного перебування у власності платника податку квартири/квартир та житлового будинку/будинків, у тому числі їх часток), - до 180 м2.
Також не нараховується та не сплачується податок на нерухоме майно, за об`єкти житлової нерухомості, у тому числі їх частки, які перебувають у власності фізичних осіб, що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями російської федерації, та за об`єкти житлової нерухомості, що стала непридатною для проживання у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Таке звільнення передбачено за 2021-2023 податкові (звітні) роки.
При всіх змінах в ПК України залишається одне незмінне це: об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, розташовані на тимчасово окупованій території, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до ст. 266 ПКУ. 
Але відповідач нарахував податки на такі об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, розташовані на тимчасово окупованій території, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, на підставі того що ці об`єкти внесені в бази оподаткування.
Такі дії контролюючого органу призводять до правової невизначеності та свідчать про некоректне тлумачення відповідачем норм чинного податкового законодавства, адже не підлягає нарахуванню та стягненню податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки щодо об`єкта, який на підставі закону взагалі не мав включатися до такого обрахунку та нарахування.
Так, згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, 1/1 частина квартири, що належить позивачу, загальною площею 80,5 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , знаходиться на території, тимчасово окупованій збройними формуваннями російської федерації. 
Оскільки, єдиною умовою для не нарахування та несплати зазначених податкових зобов`язань, до набрання чинності Законом України від 11.04.2023 року №3050-ІХ було розташування відповідних об`єктів нерухомого майна на території, тимчасово окупованій збройними формуваннями російської федерації суд вважає, що позивач був звільнений від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.
Таким чином, загальна площа квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 складає 80,5 кв.м., яка враховуючи перебування її на тимчасово окупованій території, не мала враховуватись у загальну площу об`єктів житлової нерухомості для здійснення обрахунку податку на нерухоме майно.
Враховуючи те, що квартира, яка знаходиться на тимчасово окупованій території у місті Алчевськ Луганської області, яка належить позивачу на праві власності, є нерухомим майном, відмінним від земельної ділянки, з огляду на його розташування, податок на яке, не нараховується та не сплачується, об`єктом оподаткування має бути виключно об`єкт - квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , , загальною площею 47,2 кв.м.
Суд не погоджується із правовою позицією відповідача, оскільки контролюючий орган неправомірно враховує квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , та відповідно її площу 80,5 м2 до загальної площі усіх об`єктів нерухомості належних позивачу 127,7 кв.м. як база оподаткування.
Беручи до уваги той факт, що об`єкт житлової нерухомості, розташований на окупованій території, то його площа взагалі має бути відсутня у загальній площі для оподаткування. А квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 47,2 кв.м. не перевищує площу яка підлягає оподаткуванню.
Згідно з п.п. 38.6 п. 38 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, розташовані на тимчасово окупованій території, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до ст. 266 ПКУ у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції та/або ООС.
При обчисленні бази оподаткування об`єктів нерухомості, у тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, контролюю чим органом не враховуються об`єкти нерухомості, що не є об`єктом оподаткування відповідно до п.п. 38.6 п. 38 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ.
Аналогічні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 30.11.2022 року по справі № 280/5185/19. 
Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення: за 2020 рік податкове повідомлення-рішення №2225625-2416-0482-UА12060170010145934 від 11.12.2025 року на суму 236,37 грн; за 2021 рік податкове повідомлення-рішення №2225623-2416-0482-UА12060170010145934 від 11.12.2025 року на суму 300,28 грн; за 2022 рік податкове повідомлення-рішення №2225619-2416-0482-UА12060170010145934 від 11.12.2025 року на суму 325,3 грн; за 2023 рік податкове повідомлення-рішення №2471467-2418-0481-UА12060170010145934 від 27.09.2024 року на суму 335,31 грн.; за 2024 рік податкове повідомлення-рішення №1038491-2416-0482-UА12060170010145934 від 21.05.2025 року на суму 355,33 грн.
При цьому, не підлягає задоволенню вимога щодо визнання протиправною діяльності Головного управління Державної податкової служба України у Дніпропетровській області щодо нарахування і обчислення податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за об`єкти житлової та нежитлової нерухомості, які розташовані на тимчасово окупованій території, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, і звільнені від оподаткування, оскільки вказане втілено у відповідних спірних податкових повідомлення--рішеннях відповідача, які в свою чергу скасовані судом вище, а тому окреме визнання таких дій протиправними жодним чином не вплине на права та обов`язки позивача у межах спірних правовідносин. 
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області здійснити відповідні зміни до бази оподаткування об`єктів нерухомості що до квартири за адресою: АДРЕСА_1 суд зазначає наступне.
З цього приводу суд зазначає, що у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 року по справі №825/1474/16 К/9901/19686/18) суд касаційної інстанції прийшов до висновку, що у суду відсутнє право втручатися в діяльність державних органів при здійснені ними функцій та повноважень, визначених законодавством, та право переймати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки чинним законодавством України суди наділені лише компетенцією перевіряти уже застосовані норми права та їх відповідність вищестоящим в їєрархії нормативно- правовим актам.
Суд вказує на те, що позивач передчасно звертається до суду з такими вимогами, так як у разі скасування судом податкових спірних повідомлень-рішень та набрання законної сили такого рішення податковий орган відповідно до законодавства повинен буде здійснити покладені на нього функцій та повноваження та здійснити відповідні зміни до бази оподаткування об`єктів нерухомості. І тільки у разі невиконання покладених на податковий орган функцій та повноважень, позивач може звернутися до суду з позовною заявою про визнання протиправною бездіяльності податкового органу та зобов`язання останнього вчинити певні дії.
З огляду на зазначене позовні вимоги про зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області вчинити певні дії наразі є безпідставними, передчасними та не підлягають задоволенню.
Відповідно до приписів статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Частиною першою статті 77 КАС України закріплено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. 
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується вимогами частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Судом встановлено, що позивач сплатив судовий збір за подання даного адміністративного позову до суду у загальній сумі 1211,20 грн.
Отже, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань в сумі 605,60 грн.
Згідно ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
УХВАЛИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за 2020 рік №2225625-2416-0482-UА12060170010145934 від 11.12.2025 року на суму 236,37 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за 2021 рік №2225623-2416-0482-UА12060170010145934 від 11.12.2025 року на суму 300,28 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за 2022 рік №2225619-2416-0482-UА12060170010145934 від 11.12.2025 року на суму 325,3 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за 2023 рік №2471467-2418-0481-UА12060170010145934 від 27.09.2024 року на суму 335,31 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення за 2024 рік №1038491-2416-0482-UА12060170010145934 від 21.05.2025 року на суму 355,33 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, буд. 17-А, код ЄДРПОУ 44118658) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України. 
Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Суддя О.В. Серьогіна