Заводський районний суд м. Запоріжжя 

Справа № 332/3077/26
Провадження №: 2-о/332/125/26 

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2026 р. м. Запоріжжя
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Блажко У.В., за участі секретаря судового засідання Дубачової А.А., 
заявника ОСОБА_1 , 
представника заявника адвоката Лічман І.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису, 

встановив:
Заявниця звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно свого брата ОСОБА_3 , який періодично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк на шість місяців, яким визначити тимчасові обмеження його прав та покласти на нього обов`язки, а саме:
- заборонити перебувати в місці проживання (перебування) постраждалих осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;
- заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ;
В обґрунтування заяви зазначає, що вона проживає разом з малолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, та матір`ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 . Будинок належить заявниці та її дітям на праві спільної часткової власності по 1/3 частки кожному. ОСОБА_3 є рідним братом заявниці. У зазначеному будинку не зареєстрований, періодично приходить за адресою місця проживання заявниці до матері. Якийсь час тимчасово проживав у прибудові - літній кухні. Тривалий час, впродовж останніх трьох років, ОСОБА_3 створює заявниці та її дітям неможливі умови проживання за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 ніде не працює, тривалий час вживає наркотичні засоби та зловживає алкоголем. ОСОБА_3 систематично, протягом кількох років, вчиняє щодо заявниці та її дітей домашнє насильство, коли приходить, поводиться агресивно. У стані агресії веде себе неадекватно, вдирається до будинку, влаштовує сварки, конфлікти із застосуванням ненормативної лексики, ображає, кричить, принижує, погрожує фізичною розправою, вбивством, погрожує спалити будинок. Заявниця не може спокійно пересуватись по будинку, виходити у двір, за межі будинку. Внаслідок такої поведінки заявниця та її діти постійно знаходяться у стресовому стані, почуваються у будинку в небезпеці. Син заявниці, який є особою з інвалідністю 2 групи з дитинства, має діагноз: аутизм, потребує безпечного місця проживання та спокійного оточення.
З приводу неправомірних дій ОСОБА_3 заявниця вимушена була звертатись до відділу поліції. Працівниками поліції виносились термінові заборонні приписи стосовно кривдника ОСОБА_3 та складались протоколи про адміністративне правопорушення відносно кривдника за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Заводським районним судом м. Запоріжжя 08.05.2026 по справі № 332/2764/26 винесено постанову про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. 
Ураховуючи викладене, вважає, що домашнє насильство має тривалий характер та несе ризики здоров`ю та життю заявниці. На підставі викладеного, просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 строком на 6 (шість) місяців із вищезазначеними тимчасовими обмеженнями.
В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 заяву підтримала в повному обсязі з підстав, зазначених в заяві.
Представник заявника адвокат Лічман І.І. заяву про видачу обмежувального припису підтримала з підстав, які були зазначені у заяві.
Заінтересована особа ОСОБА_3 , належним чином повідомлений про розгляд справи, у судове засідання не з`явився, із клопотаннями та заявами до суду не звертався. 
Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису, суд не вбачає перешкод для розгляду справи за відсутності заінтересованої особи. 
При вирішенні заяви суд виходить з такого. 
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина першастатті 15 ЦК України, частина першастатті 16 ЦК України).
Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України справедливість, добросовісність та розумність належать до загальних засад цивільного законодавства.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Розділом IV глави 13 ЦПК України визначений порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису.
Відповідно до ст.350-6 ЦПК України розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до положень статті 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Основним нормативно-правовим актом, який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII (надалі - Закон).
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.
Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.
Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи
Фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Відповідно до частини 2статті 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на рідних братів та сестер, інших родичів: дядько (тітка) та племінник (племінниця) (п. 11, 12).
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
Згідно з пунктом 7 частини першої статті 1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Відповідно до частини третьої статті 26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (пункт 9 частини першої статті 1 Закону).
Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (частина четверта статті 26 Закону).
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні (частина перша статті 350-6 ЦПК України).
Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Закон визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.
Вирішуючи питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису, суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Відповідні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 363/3496/18, провадження № 61-4830св19; від 26 вересня 2019 року у справі № 452/317/19-ц, провадження № 61-12915св19; від 17 червня 2020 року у справі № 509/2131/18, провадження № 61-271св19; від 23 грудня 2020 року у справі № 753/17743/19, провадження № 61-23053св19; від 24 лютого 2021 року у справі № 570/2528/20, провадження № 61-16103св20, від 09 лютого 2022 року у справі № 607/10853/21, провадження № 61-20491св21.
Обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.
До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 127/9600/22
Систематичність визначається, виходячи з кількісного показника порушення правил співжиття протягом необмеженого проміжку часу. При цьому суттєвим є саме факт повторного вчинення одного й того самого правопорушення, що свідчить про те, що застосовані заходи впливу є безрезультатними (див. постанову Верховного Суду від 01 червня 2022 року у справі № 161/16344/20).
Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що у кожному конкретному випадку суди мають враховувати фактичні обставини справи та письмові докази, а заявник має довести факт вчинення фізичного та психологічного насильства відповідно до Закону.
Докази, що додаються до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватися місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді психологічному, фізичному, економічному, тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими.
Як докази до заяви можуть додаватися, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24 лютого 2025 року у справі№ 569/11625/24 (провадження № 61-16935св24).
Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесений до Реєстру.
Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 та її дітям ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на праві спільної часткової власності (по 1/3 частки) належить будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 
У вказаному будинку проживають заявниця та її діти, а також мати заявниці ОСОБА_5 . 
ОСОБА_6 у зазначеному будинку не зареєстрований, однак, періодично приходить за вказаною адресою до матері. 
25.04.2026 співробітником ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області був винесений терміновий заборонний припис серії ЕТ № 108242 стосовно кривдника ОСОБА_6 терміном на десять діб, відповідно до якого 25.04.2025 ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї сестри ОСОБА_1 , а саме кричав, ображав, принижував та погрожував, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю. 
Терміновим заборонним приписом щодо кривдника ОСОБА_6 встановлено обмежувальні заходи: зобов`язати залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 днів. 
Також 25.04.2026 співробітником ВП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області був винесений терміновий заборонний припис серії ЕТ № 108243 стосовно кривдника ОСОБА_6 терміном на десять діб, відповідно до якого 25.04.2025 ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї малолітньої племінниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме кричав, ображав, принижував та погрожував, чим завдав шкоду її психічному здоров`ю. 
Терміновим заборонним приписом щодо кривдника ОСОБА_6 встановлено обмежувальні заходи: зобов`язати залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено входити та перебувати в місці проживання (перебування) постраждалої особи; заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою строком на 10 днів. 
Постановою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 08 травня 2026 року у справі ЄУН 332/2764/26 ОСОБА_6 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 (шістсот вісімдесят) гривень 00 копійок.
Як було встановлено судом, 25.04.2026 о 18:50 годин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї сестри ОСОБА_1 , а саме кричав, ображав, принижував та погрожував, чим завдав шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_1 та порушив п.п. 11 п. 2 ст. 3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч.1 ст. 173-2 КУпАП.
Крім того, 25.04.2026 о 18:50 годин ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї малолітньої племінниці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме кричав, ображав, принижував та погрожував, чим завдав шкоду психічному здоров`ю та порушив п.п.12 п.2 ст.3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Дії ОСОБА_3 кваліфікуються за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП. 
Вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованих йому адміністративних правопорушень підтверджується протоколами серії ВАД № 785409 від 25.04.2026 та ВАД № 785410 від 25.04.2026; заявою та поясненнями ОСОБА_1 ; терміновими заборонними приписами серії ЕТ № 108242 від 25.04.2026 та № 108243 від 25.04.2026; висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувають під впливом лікарських препаратів, що знижують швидкість реакції від 24.04.2026 за №1368, складеного о 21:40 годин, відповідно до якого ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння; іншими матеріалами. 
Вказана постанова не оскаржувалася в апеляційному порядку та набрала законної сили.
Надані суду докази безпосередньо стосуються ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, тобто стосуються обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному, тощо. Тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, свідчить про те, що існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованою.
Саме запропонований спосіб та вид обмежень забезпечить ефективний захист, оскільки, серед іншого, стосується безпосереднього місця проживання заявниці та її дітей. 
Суд також виходить з того, що обмежувальний припис є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки особи з огляду на наявність передбачених законом ризиків. Вимога, що ґрунтується на застосуванні обмежувального припису залежно від результатів оцінки ризиків, міститься в частині третій статті 26 Закону. Водночас, Закон не вимагає надавати обґрунтування та перелік факторів, розглянутих у рамках оцінки ризиків, проте стандартом верховенства права є вмотивоване рішення суду. Метою використання інструментів оцінки ризиків є оцінювання летальності та серйозності домашнього насильства з метою запобігання подальшому насильству й керування ризиками.
Також суд, виходячи з характеру встановлених обставин справи, доходить висновку, що строк дії обмежувального припису щодо вжиття заходів та заборон на 3 місяці буде достатнім у даній ситуації.
Отже, у даній справі за допомогою належних та допустимих доказів встановлено наявність відповідних ризиків та підстави видачі обмежувального припису, відтак суд доходить висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення заяви.
Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 268, 339-342 ЦПК України, суд

ухвалив:
Заяву ОСОБА_1 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису задовольнити частково.
Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , строком на три місяці, яким визначити тимчасові обмеження, а саме:
- заборонити перебувати в місці проживання (перебування) постраждалих осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 ;
- заборонити наближатися на відстань ближче 100 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . 
Обмежувальний припис видати строком на 3 (три) місяці. 
Про видачу обмежувального припису повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районну адміністрацію Запорізької міської ради по Заводському району.
Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання рішення.
Копії повного рішення суду вручити учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. Учасникам справи, які не були присутні у судовому засіданні, копію рішення суду надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення негайно, але не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України. 
Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи http://court.gov.ua/fair.

Учасники справи:
заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ;
особа, в інтересах якої подана заява: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 ;
заінтересована особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: невідомий. 

Суддя        У. В. Блажко