Справа № 159/1832/26
Провадження № 3/159/877/26

КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2026 року м. Ковель 

Суддя Ковельського міськрайонного суду Волинської області Денисюк Т.В., розглянувши матеріали справи, які надійшли від Ковельського РУП ГУНП у Волинській області про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працевлаштована,
за вчинення правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, 

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 , в порушення вимог статті 150 СК України та статей 8, 12 Закон України «Про охорону дитинства», 12.03.2026 приблизно об 11.00 годині за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не забезпечила належних умов для їх життя, навчання та розвитку, а саме: перебувала в стані алкогольного сп`яніння, в помешканні брудно, не прибрано, недостатня кількість продуктів харчування.
Своїми діями ОСОБА_1 вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 184 КУпАП.
Належним чином повідомлена (рекомендоване повідомлення № R067133696048) ОСОБА_1 до суду не з`явилася, причини неявки не повідомила.
Керуючись положеннями статті 268 КУпАП, суддя вважає можливим розглянути справу у відсутності особи за наявними у справі доказами.
Дослідивши письмові докази у справі, суддя дійшла таких висновків.
Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).
Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до частини першої статті 3, статті 18, частин першої, другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків та держави. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Диспозиція ч.1 ст. 184 КУпАП передбачає відповідальність за ухилення батьків або осіб, які їх замінюють, від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання малолітніх та/або неповнолітніх дітей.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.251 КУпАП). 
Вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення підтверджується письмовими матеріалами справи, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ВБА №207967 від 25.03.2026, в якому вказані дата, час і місце вчинення правопорушення, та в якому ОСОБА_1 власноручно в графі «пояснення особи» вказала «з протоколом згідна, зобов`язуюсь більше такого не повторювати, прошу попередити усно»; рапортом поліції про надходження на опрацювання матеріалів СЕД 17822-2026 зі служби у справах дітей Поворської сільської ради Ковельського району з відповідним поданням; актом обстеження умов проживання №18 від 11.03.2026; копіями свідоцтв про народження дітей, їх характеристиками з місця навчання. 
Таким чином у суду немає обґрунтованих сумнівів у доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП. 
При визначенні виду стягнення для ОСОБА_1 , враховую конкретні обставини вчинення правопорушення, особу порушника, яка вперше притягається до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, її вік та майновий стан (не працевлаштована), обставини, що пом`якшують (визнання вини) відповідальність, вважаю необхідним обрати адміністративне стягнення у виді попередження. 
Згідно ст.40-1 КУпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення. Розмір і порядок сплати судового збору встановлюється законом.
Попри це, ОСОБА_1 не працевлаштована, виховує двох неповнолітніх дітей, які потребують одягу та продуктів харчування, а тому судовий збір в розмірі 665,60 гривні є непосильним для особи. Ці кошти мають бути скеровані на потреби сім`ї, тому суд звільняє ОСОБА_1 від сплати судового збору. 
Керуючись статтями 33, 40-1, 221, 283, 284 ч.1 КУпАП, ЗУ «Про судовий збір», суддя

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_1  визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у виді попередження.
Постанова може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд Волинської області особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, або прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст. 7 КУпАП, протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги

Суддя	Т. В. Денисюк