Справа № 133/1154/25
Провадження № 22-ц/801/1507/2026
Категорія: 62
Головуючий у суді 1-ї інстанції Гуменюк О. О.
Доповідач:Міхасішин І. В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2026 року	Справа № 133/1154/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,
суддів: Войтка Ю.Б., Матківської М.В.
з участю секретаря судового засідання: Закерничної А.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу № 133/1154/25 за позовом  ОСОБА_1 до Козятинської міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,
за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Люблінської Вікторії Миколаївни на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 квітня 2026 року, ухвалене у складі судді Гуменюка О. О., -

встановив:
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якому останній просить визначити йому додатковий строк терміном чотири місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його баба по батьківській лінії ОСОБА_2 , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . ЇЇ чоловік, а його дід ОСОБА_3 помер ще ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав спадкодавиці на підставі рішення Козятинського міськрайонного суду від 19.03.2010 та витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 26.05.2010. Спадкоємцем першої черги за законом, на майно ОСОБА_2 був її син, та його батько ОСОБА_4 . Однак, спадщину у визначений законом шестимісячний строк, батько після смерті своєї матері не прийняв. Його батько ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька як його син та вважається таким, що спадщину прийняв, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Таким чином, на даний час єдиним спадкоємцем після смерті його баби ОСОБА_2 , є він - її онук, як спадкоємець п`ятої черги за законом. Інших спадкоємців попередніх черг немає, спадкоємство за законом не було змінено заповітом. З метою оформлення прав на спадкове майно, яке залишилося після смерті баби ОСОБА_2 , він звернувся до приватного нотаріуса Хмільницького районного нотаріального округу, який йому відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки визначений законом строк для прийняття спадщини пропущений, про що видав відповідне роз`яснення. Позивач вказує, що оскільки на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 був живий його батько, тому він не цікавився юридичними питаннями щодо факту прийняття та оформлення спадкових прав, так як був впевнений, що цими питаннями займається його батько. Однак, після його смерті з`ясувалося, що він вимоги Закону не виконав і спадщини не прийняв. Вважає, що ним пропущено зазначений строк з поважної причини, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом.
Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 квітня 2026 року у задоволені позову  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_2 , до Козятинської міської ради, код ЄДРПОУ 23063121, про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,- відмовлено.
Не погодившись із таким рішенням, представника позивача ОСОБА_1 – адвокат Люблінська В.М. подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалите нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 був живий батько позивача, у зв`язку з чим він не вживав заходів щодо прийняття та оформлення спадкових прав, вважаючи, що цими питаннями займається саме батько. Крім того, як спадкоємець п`ятої черги за законом, позивач не вчиняв жодних дій щодо прийняття спадщини, оскільки такі дії, не спричинили б для нього юридичних наслідків. При цьому житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 і досі перебуває у користуванні позивача та його матері. За таких обставин у позивача були обґрунтовані підстави вважати, що зазначене майно належить їхній сім`ї, а батько у свій час після смерті своєї матері вчинив необхідні дії для прийняття спадщини, у зв`язку з чим у позивача були відсутні сумніви щодо необхідності вчинення додаткових юридичних дій. Водночас рішення суду першої інстанції фактично позбавляє позивача права на належне йому спадкове майно. З урахуванням того, що інших спадкоємців після смерті ОСОБА_2 немає, таке рішення може призвести до переходу зазначеного майна у власність держави (визнання його відумерлим), що є непропорційним та необґрунтованим наслідком за наявності законного спадкоємця.
Обставина зазначена позивачем є суттєвою, та такою, що повністю підтверджує поважність причин пропуску строку прийняття спадщини від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом. Отже, просить апеляційний суд звернути увагу на те, що позивач не є спадкоємцем першої черги, що може послабити сприйняття його обов`язку, передбаченого статтями 1269, 1270 ЦК України.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Представник позивача - адвокат Люблінська В.М. в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала просила задовольнити.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі N 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, заслухавши думку учасників справи, які прийняли участь в судовому засіданні, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності інших учасників.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги на рішення суду, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав. 
Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 06.03.2019 Козятинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 09.06.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану Козятинського міськрайонного управління юстиції Вінницької області.
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 11.01.2021 Козятинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький).
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 10.12.1988 Козятинським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницької області, батьками позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , записано ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст.ст.126, 133, 135 СК України № 00050237371 від 25.03.2025, наданого Козятинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), запис про батьків дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зроблено на підставі ст.133 СК України, у відомостях про батьків зазначено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .
Згідно копії довідки №567-12-25 від 24.03.2025 ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ним на день смерті зареєстровані:  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Інформація про право власності за ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями, що за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 30524920, внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
25.03.2025 приватним нотаріусом Хмільницького районного нотаріального округу Кондратьєвим В. позивачу надано роз`яснення про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини.
З копії витягу зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №80618606 від 27.03.2025 вбачається, що за параметрами запиту: ОСОБА_2 , дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Спадковому реєстрі інформація відсутня. 
Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Положеннями ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.
Згідно із ч.1 ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.
Внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (ч.1 ст. 1266 ЦК України).
У ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України установлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Відповідно до роз`яснень, викладених у п.24 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7, вирішуючи питання щодо визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Отже, звернувшись до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач зобов`язаний повідомити суду поважні причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які перешкодили йому звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а також надати докази на підтвердження своїх доводів та вимог.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач  ОСОБА_1 посилається на необізнаність із тим, що його батько своєчасно не прийняв спадщини після смерті своєї матері.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22.03.2023 у справі №361/8259/18 поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема, такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
Подібні висновки викладені також Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17. Таким чином, практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною.
Відповідно до ч. 3 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд першої інстанції вірно враховав висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, обставина, на яку позивач посилається як на підставу поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, а саме необізнаність із тим, що батько своєчасно не прийняв спадщини, не є поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини.
Враховуючи вказане вище, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, які б переконливо свідчили про існування поважних причин, пов`язаних із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для нього, як спадкоємця, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував, що, в свою чергу, не дає підстав для висновку про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, а тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати, понесені скаржником, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції необхідно віднести за його рахунок.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,
постановив :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 – адвоката Люблінської Вікторії Миколаївни залишити без задоволення.
Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 16 квітня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий:  І.В. Міхасішин

Судді: Ю.Б. Войтко

М.В. Матківська