ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2026 року 
м. Київ

справа № 520/4368/25
адміністративне провадження № К/990/10564/26 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Бучик А.Ю.,
суддів: Єзерова А.А., Рибачука А.І.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 (суддя Ніколаєва О.В.) та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2026 (колегія суддів: Макаренко Я. М., Жигилій С. П., Любчич Л. В.) у справі № 520/4368/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
І. РУХ СПРАВИ
1. ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ в Харківській області), у якому просить:
- визнати протиправними дії відповідача щодо невиплати грошових коштів у розмірі 50 % оплати за комунальні послуги з 2021 року по 2025 роки за рішенням Харківського окружного адміністративного суду № 520/8234/24 в період з 2021 по 2025 роки позивачу;
- стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 50 % оплати за комунальні послуги з 2021 року по 2025 роки за рішенням Харківського окружного адміністративного суду № 520/8234/24 в період з 2021 по 2025 роки;
- накласти на керівника суб`єкта владних повноважень - начальника ГУ ПФУ в Харківській області штраф у сумі від 20 до 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду у справі № 520/8234/24;
- винести окрему ухвалу та направити до правоохоронного органу для внесення відомостей до ЄРДР щодо неправомірних, а можливо злочинних дій - привласнення грошових коштів у розмірі 50 % за комунальні послуги з 2021 року по 2025 роки - начальника ГУПФУ в Харківській області у справі № 520/8234/24, в діях якого вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідно до вимог статей 364, 382 Кримінального кодексу України (невиконання рішення суду службовою особою), зловживання владою та службовим становищем, службова недбалість, перевищення службових повноважень, що має наслідки та нанесену шкоду.
2. Харківський окружний адміністративний суд ухвалою від 04.03.2025 у справі № 520/4368/25 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. 
3. Харківський окружний адміністративний суд ухвалою від 09.01.2026 закрив провадження у справі.
4. Другий апеляційний адміністративний суд постановою від 23.02.2026 ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 залишив без змін.
Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, дійшов висновку, що предметом спору у цій справі є саме невиконання/неналежне виконання суб`єктом владних повноважень судового рішення у справі № 520/8234/24. У разі невиконання судового рішення позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження, відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) або звернутись із відповідною заявою в порядку судового контролю за виконанням рішення суду. Суди вказали, що наявні підстави для закриття провадження у справі, оскільки спір у зазначеній справі виник між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що був предметом розгляду суду в іншому провадженні, проте, на стадії виконання судового рішення.
5. Не погоджуючись із судовими рішеннями, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати, а справу направити на продовження розгляду до суду першої інстанції.
У касаційній скарзі позивач вказує, що станом на день звернення до суду з цим позовом рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 у справі № 520/8234/24 не виконане, а законні вимоги про його виконання відповідач ігнорує, чим, на думку позивача, зловживає своїми правами. Вказує, що пільга на оплату житлово-комунальних послуг йому не призначена, а компенсація з липня 2021 року не відшкодована.
6. Верховний Суд ухвалою від 17.03.2026 відкрив касаційне провадження.
7. Відзив на касаційну скаргу не надходив.
8. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи та вимоги касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга задоволенню не підлягає.
9. Суди встановили, що Харківський окружний адміністративний суд рішенням від 03.09.2024 у справі № 520/8234/24 позов ОСОБА_1 задовольнив частково:
- визнав протиправними дії Управління соціального захисту населення адміністрації Київського району Харківської міської ради, які полягають у відмові призначити ОСОБА_1 за період з липня 2021 року по листопад 2022 року (включно) пільгу на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до пункту 5 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";
- зобов`язав ГУПФУ в Харківській області призначити ОСОБА_1 за період з липня 2021 року по листопад 2022 року (включно) пільгу на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до пункту 5 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";
- визнав протиправними дії ГУПФУ в Харківській області, які полягають у відмові призначити ОСОБА_1 за період з грудня 2022 року по квітень 2024 року (включно) пільгу на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до пункту 5 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей";
- зобов`язав ГУПФУ в Харківській області призначити ОСОБА_1 за період з грудня 2022 року по квітень 2024 року (включно) пільгу на оплату житлово-комунальних послуг відповідно до пункту 5 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
10. Верховний Суд, перевіривши і оцінивши доводи касаційної скарги, в межах касаційного перегляду, визначених статтею 341 КАС України, виходить із такого.
11. Як убачається з матеріалів справи, позивач, звертаючись із цим позовом, фактично просить суд зобов`язати відповідача виконати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 у справі № 520/8234/24.
12. Положеннями частини другої статті 14, частини першої статті 370 КАС України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
13. Відповідно до статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
14. Частиною п`ятою статті 372 КАС України визначено, що процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах, вирішує суддя адміністративного суду одноособово, якщо інше не встановлено цим Кодексом.
15. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404-VIII).
16. Згідно з частиною першою статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження, та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
17. Згідно з частиною першою статті 11 Закону № 1404-VIII державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
18. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 у справі № 686/23317/13-а на підставі аналізу положень Закону № 1404-VIII дійшла висновку, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом № 1404-VIII.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2019 у справі № 816/2016/17.
19. Згідно зі статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах. До них належать, зокрема, зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.
20. Відповідно до вимог статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
21. Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.
22. Верховний Суд звертає увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.
23. Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.
24. Статтею 129-1 Конституції України регламентовано, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
25. Судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.
26. Верховний Суд звертає увагу, що у разі незгоди із рішеннями, діями чи бездіяльністю, вчиненими відповідачами на виконання судового рішення у справі № 520/8234/24, позивач може скористатися процесуальним механізмом судового контролю та звернутися до суду першої інстанції із відповідною заявою про визнання таких рішень, дій чи бездіяльності протиправними відповідно до статті 383 КАС України, а не подавати новий адміністративний позов.
27. Відповідно, якщо позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він має право звертатися до суду в порядку статей 382, 383 КАС України тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення, а не шляхом подання нового адміністративного позову.
Аналогічна правова позиція висловлена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 28.02.2023 у справі № 260/1898/22, від 16.03.2023 у справі № 640/12697/21 та від 30.11.2023 у справі № 420/6135/22.
28. Водночас суди встановили, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 03.03.2025 зобов`язано ГУПФУ в Харківській області подати у місячний термін звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 у справі № 520/8234/24.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 24.04.2025 у справі № 520/8234/24, яка залишена без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 23.09.2025, прийнято звіт ГУПФУ в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 03.09.2024 у справі № 520/8234/24. Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку статті 383 КАС України залишено без задоволення.
29. Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявний спір між тими самими сторонами, з того самого предмета та з тих самих підстав, який судом уже вирішено.
30. Отже, суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, обґрунтовано виходив з того, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.
31. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
32. У постанові від 22.03.2018 у справі № П/9901/135/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що поняття "спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства" слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.
33. У контексті оцінки доводів касаційної скарги Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
34. На підставі викладеного колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що провадження у цій справі підлягає закриттю.
35. Відповідно до статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Керуючись статтями 345, 349, 350, 355, 356, 359 КАС України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 09.01.2026 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 23.02.2026 залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач А. Ю. Бучик

Судді А. А. Єзеров

А. І. Рибачук