Справа № 606/726/26 

Рішення
Іменем України 
02 червня 2026 року м.Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:  
головуючого судді Малярчука В.В.,
при секретарі Зіньковській Н.Д.,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Теребовля цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Теребовлянської міської ради про визнання права власності на спадкове майно,-
встановив:
Представник позивачки ОСОБА_2 – адвокат Пацула В.О. звернувся до суду з позовом до Теребовлянської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно, в якому просить визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно – житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач не може отримати у державній нотаріальній конторі свідоцтво про право власності на дане спадкове майно, а тому змушений звернутися з позовом до суду.
У судове засідання представник позивача не з`явився, однак в позові вказав про те, що справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься його заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та проти позовних вимог не заперечив.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд встановив наступне.
Згідно копії по господарської книги особовий рахунок № НОМЕР_1 в колгоспному дворі, що за адресою в АДРЕСА_1 станом на 01.01.1990 року проживали ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – голова двору, члени двору: ОСОБА_4 – внук, ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 - внук, ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до довідки від 03.03.2026 року, виданої Долинським старостинським округом Теребовлянської міської ради, про те, що житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в АДРЕСА_1 належить до колгоспного двору, станом на 01.01.1990 року в ньому проживали ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 – голова двору, члени двору: ОСОБА_4 – внук, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 - внук, ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Однак, згідно погостодарської книги за особовим рахунком № 35 господарства ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на 01.01.1990 року членами колгоспного двору рахувалися: голова двору – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 (син), ІНФОРМАЦІЯ_5 , який вибув з господарства в м. Тернопіль на роботу в 1983 році, ОСОБА_7 (син), ІНФОРМАЦІЯ_6 , який вибув з господарства в м. Тернопіль на роботу в 1982 році, ОСОБА_8 (дочка), ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка вибула з господарства на постійне проживання в АДРЕСА_2 (особовий рахунок № НОМЕР_2 ), Житомирського району Житомирської області разом з сім`ю в 1988 році, ОСОБА_4 (внук), ІНФОРМАЦІЯ_3 , який вибув з господарства на постійне проживання в АДРЕСА_2 (особовий рахунок № НОМЕР_2 ), Житомирського району Житомирської області разом з сім`ю в 1988 році, ОСОБА_5 (внук), ІНФОРМАЦІЯ_4 , який вибув з господарства на постійне проживання в АДРЕСА_2 (особовий рахунок № НОМЕР_2 ), Житомирського району Житомирської області разом з сім`ю в 1988 році.
Таким чином, станом на 15.04.1991 року лише ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 не втратили права на частку в майні колгоспного двору за особовим рахунком № НОМЕР_1 , що АДРЕСА_1 . 
Відповідно до пунктів 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України до цивільних відносин, які виникли до набрання чинності вказаного Закону (до 1 січня 2004 року), застосовуються норми, що діяли раніше. 
Так, відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про власність", майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. 
Відповідно до підпункту “а” та “б” пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 “Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності”, положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). 
До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. 
Відповідно до частини 1 статті 120 Цивільного кодексу України (редакція 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.
Таким чином, із вищевказаного вбачається, що власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 була лише ОСОБА_3 – голова двору.
ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 15.03.1933 року. 
Згідно довідки виданої виконкомом Теребовлянської міської ради Тернопільського району Тернопільської області ОСОБА_2 про те, що на день смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 одна.
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належний їй вищевказаний житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.
21.07.2015 року ОСОБА_3 зробила особисте розпорядження на випадок своєї смерті, згідно якого належний їй житловий будинок з надвірними будівлями та все належне їй майно заповіла ОСОБА_2 .
Відповідно до статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Позивачка ОСОБА_2 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Однак, постановою приватного нотаріуса Теребовлянської приватної нотаріальної контори від 26.02.2026 року за № 44/02-31 ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документа на належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. 
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Враховуючи вище наведене, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги слід задовільнити, визнавши за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 ).
Керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, суд, -
ухвалив :
Позов задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 ).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження- якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Роз`яснити учасникам справи, що інформацію щодо справи що розглядалася вони можуть отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://tr.te.court.gov.ua.

Головуючий В.В.Малярчук