Справа №760/33771/25 1-кп/760/2560/26	

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 липня 2026 року Солом`янський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , 
секретаря судового засідання ОСОБА_2 , 
за участі:
прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у м.Києві кримінальне провадження №12025100170000156 від 01.11.2025 щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новоград-Волинський Житомирської обл., громадянина України, зареєстрований за адресою та проживає: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21.01.2021 року за п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11.01.2022 р. залишено без змін, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, -
в с т а н о в и в:
Так, 01.11.2025, приблизно о 09 год. 29 хв., ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні Центрального залізничного вокзалу станції «Київ - Пасажирський», що за адресою: м. Київ, площа Вокзальна,1, проходячи повз рамки контролю, побачив на столику, який розташований одразу біля рамок контролю, належний потерпілому ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Редмі 14 про +5G» чорного кольору в світло-коричневому чохлі, об`єм пам`яті 256 Гб, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , вартістю, відповідно до висновку експерта Київського НДЕКЦ МВС України №CE-19/111-25/67721-ТВ від 05.11.2025 року, 11986 грн. 92 коп. В цей момент ОСОБА_5 вирішив повторно таємно заволодіти майном, що належить ОСОБА_8 , переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна в умовах воєнного стану. 
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та не завадить у вчиненні йому крадіжки, викрав вищевказаний мобільний телефон. У подальшому, діючи умисно, передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання наслідків, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, утримуючи при собі повторно таємно викрадене чуже майно, що належить ОСОБА_8 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився викраденим майном на власний розсуд - здав до ломбарду. 
Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму, що становить 11986 грн. 92 коп., в подальшому викрадений у ОСОБА_8 вищевказаний мобільний телефон було вилучено працівниками поліції з ломбарду.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.4 ст.185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно в умовах воєнного стану.
Потерпілій ОСОБА_8 цивільний позов не пред`явила, повідомлялася про дати, час і місце судових засідань у даному кримінальному провадженні в порядку, визначеному КПК України, проти проведення судового розгляду за її відсутності у підготовчому судовому засіданні не заперечувала.
Відповідно до положень ст.325 КПК України суд, заслухавши думку учасників судового провадження, встановив можливість за відсутності потерпілого з`ясувати всі обставини під час судового розгляду та вирішив проводити судовий розгляд без потерпілого.
У відповідності до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки під час судового розгляду судом було з`ясовано, що встановлені у даному кримінальному провадженні обставини ніким не оспорюються та проти цього не заперечують учасники судового провадження, то було визнано недоцільним дослідження доказів щодо таких обставин. 
При цьому, судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумніви у добровільності їх позиції відсутні, а також було роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
На підставі вищенаведеного суд вирішив обмежитись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив вищенаведені обставини вчинення ним крадіжки, зазначивши, що свою вину у вчиненні цього кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, визнає повністю та щиро розкаюється у вчиненому, злочин вчинив внаслідок скрутного матеріального становища.
Суд виходить з ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.
Як передбачено ч.2 ст.17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. 
Зміст доведеності винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом закріплено, зокрема, в практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якою цей Суд підтверджує, що критерієм, який застосовується при оцінюванні доказів, є доведення «поза розумним сумнівом», що може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій факту, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справі «Авшар проти Туреччини», «Рудяк проти України»). 
Згідно з п.22 постанови Верховного Суду від 04.07.2018 року в справі № 688/788/15-к стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Виходячи з вищенаведеного суд на підставі стандарту доведення поза розумним сумнівом доходить висновку про визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Згідно з ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання:
1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;
2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;
3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України (тяжкий злочин), його стадію (закінчений злочин), особу обвинуваченого, який під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом, на обліку у лікаря - психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризувався позитивно. 
Виходячи з п.1 ч.1, ч.2 ст.66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання, судом визнано щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 , вчинення ним кримінального правопорушення внаслідок скрутного матеріального становища.
Обставиною, що відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого, судом визнано рецидив злочинів (щодо кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6, 12 ч.2 ст.115 КК України).
Як передбачено ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
У зв`язку з цим суд також враховує, що документи про працевлаштування обвинуваченого ОСОБА_5 , інше джерело його доходу, сімейний стан, утриманців відсутні, раніше неодноразово судимий, востаннє вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 21.01.2021 року за п.п.6, 12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ч.1 ст.70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, який ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11.01.2022 р. залишено без змін, 22.08.2024 по відбуттю строку покарання звільнений з місць позбавлення волі, де мав дисциплінарні стягнення, заохочення не застосовувалися.
За вищевказаних обставин суд також вважає, що щире каяття обвинуваченого, вчинення ним кримінального правопорушення внаслідок скрутного матеріального становища істотно не знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення.
На підставі вищевикладеного суд доходить висновку, що підстави для застосування ст.ст.69, 75 КК України відсутні, і лише фактичне відбування ОСОБА_5 покарання в умовах ізоляції здатне досягти мети покарання як кари, виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, а тому обвинуваченому ОСОБА_5 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, встановленої ч.4 ст.185 КК України, визначений вироком вид та міра покарання є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.
Суд також доходить висновку про наявність підстав залишити в силі обраний відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 28.11.2025 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Питання щодо речових доказів вирішити у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.
В даному кримінальному провадженні наявні процесуальні витрати на залучення експерта, а саме:
- висновок експерта Київського НДЕКЦ МВС України №CE-19/111-25/67721-ТВ від 05.11.2025 року, вартість проведеної судової експертизи становить 2674,20 грн., що у відповідності до вимог ст.122 КПК України є процесуальними витратами.
Згідно з ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
Оскільки судом ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, то суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь держави вартість проведеної експертизи у розмірі 2674,20 грн.
На підставі вищенаведеного та керуючись стст.2, 50, 63, 65-67, 185 КК України, ст.ст.2, 4, 5, 100, 122, 124, 325, 349, 368 - 370, 373, 374, 395, 532 КПК України, суд, -
у х в а л и в :
Визнати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років та 3 (три) місяці.
Строк відбуття покарання рахувати з 28.11.2025 року. 
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 28.11.2025 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі. 
Обраний відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою залишити в силі до набрання вироком законної сили.
Речові докази:
- мобільний телефон марки «Редмі 14 про +5G» чорного кольору в світло- коричневому чохлі, об?єм пам?яті 256 Гб, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , поміщений до спеціального пакету №5244626, - повернути потерпілому ОСОБА_8 ;
- 4 лазерні диски з відеозаписами з камер відеоспостереження системи «Безпечне місто», допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_9 - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави вартість документально підтверджених витрат на залучення експерта у розмірі 2674,20 грн.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Солом`янський районний суд міста Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1