Справа №760/5630/26
2/760/13261/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2026 року Солом`янський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Сердюк Н.В., за участю секретаря судового засідання Гержової С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ДІМ 9000», в інтересах якого діє адвокат Безсмертний Олександр Олексійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий виклад позицій сторін.

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ДІМ 9000», в інтересах якого діє адвокат Безсмертний Олександр Олексійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Позивач є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_2 . Позивачем регулярно надаються послуги з утримання будинку та прибудинкової території, надсилаються відповідачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг. Порушення відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасної оплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг за період з 26.07.2024 по 01.12.2025, які позивач надав відповідачу, обумовило виникнення заборгованості у відповідача в загальному розмірі 21744,66 грн, яка складається з: суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги - 19570,93 грн, збитків від інфляції - 1379,80 грн, 3% річних - 793,93 грн. Позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн.

07 травня 2026 року від відповідачки ОСОБА_1 до суду надійшла заява про закриття провадження у справі, в якій відповідачка зазначила, що заборгованість за комунальними послугами нею сплачена у повному обсязі 19 січня 2026 року, ще до відкриття провадження у справі. Відповідачка просить закрити провадження у справі № 760/5630/26 у зв`язку з відсутністю предмета спору.

11 травня 2026 року від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення у справі. Представник позивача зазначив, що після звернення товариства до суду з даним позовом відповідач 21 січня 2026 року в добровільному порядку сплатила суму основного боргу в розмірі 19 570,93 грн та нарахування за грудень 2025 року в розмірі 1 284,87 грн, а всього - 20 855,80 грн. Разом з тим, решта позовних вимог залишаються невиконаними відповідачкою, а саме не сплачено інфляційні збитки, три відсотки річних, судовий збір та витрати на правничу допомогу. Позивач наголошує на правомірності нарахування інфляційних втрат та трьох відсотків річних відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, зазначаючи, що обмеження, встановлені постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року, до спірних правовідносин не застосовуються, оскільки місто Київ не віднесене до територій активних або можливих бойових дій чи тимчасово окупованих територій згідно з відповідним Переліком Мінреінтеграції. Крім того, посилаючись на положення частин першої та дев`ятої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України та правові висновки Великої Палати Верховного Суду, представник позивача вказав, що оскільки спір виник виключно внаслідок неправильних дій відповідача, яка ухилялася від добровільного врегулювання спору у досудовому порядку і здійснила оплату лише після звернення позивача до суду, на неї у повному обсязі мають бути покладені судові витрати, а саме сплачений судовий збір у розмірі 3 028,00 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9 000,00 грн, у зв`язку з чим просить прийняти дані додаткові пояснення до розгляду та задовольнити позовні вимоги в частині, що залишилися невиконаними. Таким чином позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість в розмірі 2173,73 грн., яка складається з збитків від інфляції - 1379,80 грн., 3% річних - 793,93 грн., а також судовий збір в розмірі 3028,00 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 9000,00 грн.

Суд зазначає, що викладені у додаткових поясненнях доводи представника позивача про добровільне погашення відповідачкою частини заборгованості (основного боргу) після ініціювання судового процесу фактично свідчать про те, що предметом подальшого судового розгляду є виключно залишок невиконаних позовних вимог, а саме нараховані відповідно до статті 625 ЦК України інфляційні втрати та три відсотки річних. Оскільки позивач наполягає на задоволенні позову в цій частині, суд розглядає справу в межах залишку заявлених вимог та надає оцінку правомірності стягнення вказаних сум.

ІІ. Процесуальні дії по справі, заяви сторін

Ухвалою судді 09 березня 2026 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судовий розгляд, про що належним чином повідомлені учасники справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справу була повідомлена належним чином, надала заяву про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

За приписами частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом

ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна.

ТОВ «Управляюча Компанія» «ДІМ 9000» є експлуатуючою організацією, яка здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_2 , що підтверджується Договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, відповідними актами та додатковими угодами та Витягом з протоколу Загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 , який розміщено на офіційному порталі КМДА.

Позивачем регулярно надаються послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а також надсилаються відповідачці платіжні документи (рахунки) на оплату цих послуг.

Відповідачка не виконувала обов`язки по оплаті вартості спожитих житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим за період з 26.07.2024 року по 01.12.2025 року утворилась заборгованість. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість становить 21744,66 грн, яка складається з: суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги - 19570,93 грн, збитків від інфляції - 1379,80 грн, 3% річних - 793,93 грн.

Станом на час розгляду справи відповідачкою сплачено суму основного боргу за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 19570,93 грн., також сплачено нарахування за грудень 2025 року в сумі 1284,87 грн,, що підтверджуються наявною в матеріалах справи квитанцією та довідкою по оборотах особового рахунку за адресою: АДРЕСА_3 .

Невідшкодованими залишилися нараховані позивачем на суму боргу відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційні збитки в сумі 1379,80 грн та 3% річних в сумі 793,93 грн.

ІV. Застосовані судом норми права.

Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулює Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належить житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг;

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів

Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

Судом встановлено, що відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_1 та споживачкою житлово-комунальних послуг, які надаються ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ДІМ 9000». 

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачкою обов`язків по оплаті наданих ТОВ «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ДІМ 9000» житлово-комунальних послуг за період з 26.07.2024 по 01.12.2025 утворилась заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 21744,66 грн.

Разом із цим, позивачем в порядку статті 625 ЦК України на суму боргу нараховано інфляційні втрати в сумі 1379,80 грн та 3% річних в сумі 793,93 грн.

Станом на час розгляду справи відповідачкою сплачено суму основного боргу за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 19570,93 грн., також сплачено нарахування за грудень 2025 року в сумі 1284,87 грн,, що підтверджуються наявною в матеріалах справи квитанцією та довідкою по оборотах особового рахунку за адресою: АДРЕСА_3 . Проте, інфляційні збитки в сумі 1379,80 грн та 3% річних в сумі 793,93 грн. залишаються не відшкодованими.

Щодо клопотання відповідачки про закриття провадження у справі суд зазначає, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент звернення позивача до суду із позовною заявою, заборгованість відповідачки за спожиті житлово-комунальні послуги існувала, що не заперечується сторонами. Сплата відповідачкою суми основного боргу в розмірі 19570,93 грн та нарахувань за грудень 2025 року в розмірі 1284,87 грн відбулася 19 січня 2026 року, тобто вже після ініціювання судового процесу позивачем, проте до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від 09 березня 2026 року.

Разом з тим, предметом даного позову є не лише стягнення основного боргу за житлово-комунальні послуги, а й стягнення сум, нарахованих на підставі частини другої статті 625 ЦК України, зокрема інфляційних втрат у розмірі 1379,80 грн та 3% річних у розмірі 793,93 грн, які є самостійними вимогами. 

Оскільки на момент розгляду справи судом вимоги позивача в частині стягнення інфляційних втрат та 3% річних у загальному розмірі 2 173,73 грн залишаються невиконаними, спір між сторонами у цій частині не врегульований, а предмет спору в частині правомірності нарахування та стягнення цих сум не зник.

З огляду на те, що повного та остаточного добровільного врегулювання спору між сторонами не відбулося, а позовні вимоги в частині стягнення передбачених статтею 625 ЦК України сум є чинними та підлягають вирішенню судом по суті, правові підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України відсутні, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення клопотання відповідачки про закриття провадження у справі.

Суд зауважує, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу є правомірним та відповідає положенням статті 625 ЦК України, якій зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, зокрема висловленою у постанові Великої Палати від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17, приписи статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення. 

Таким чином, заборгованість за житлово-комунальні послуги є грошовим зобов`язанням, на яке правомірно нараховуються передбачені законом санкції за прострочення.

Крім того, як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18, нарахування інфляційних втрат та 3 % річних не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу кредитора, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації за користування грошовими коштами, що не були вчасно сплачені боржником.

Як зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2025 року у справі № 758/5318/23, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою.

Оскільки факт надання послуг підтверджений матеріалами справи, а відповідачка визнала наявність боргу, сплативши його основну частину вже після звернення позивача з цим позовом до суду, вимоги про стягнення інфляційних втрат у розмірі в сумі 1379,80 грн та 3% річних в сумі 793,93 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі.

VІ. Розподіл судових витрат. 

Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією. Водночас позивач просить стягнути на його користь витрати на правничу допомогу у сумі 9000,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача надано суду копію договору № 3 про надання правової допомоги від 01.06.2024 між ТОВ «Управляюча компанія «Дім 9000» (як клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Лігал Кейс»; Акт надання послуг від 29.12.2025; детальний опис за надані правові послуги адвокатами Адвокатського об`єднання «Лігал Кейс» від 29.12.2025. З наведених документів вбачається, що, вартість наданих послуг становить 9 000,00 грн. 

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 9 статті 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Судом встановлено, що відповідачка не здійснювала оплату послуг протягом тривалого часу, що стало причиною звернення позивача до суду за захистом своїх прав. Таким чином, спір виник саме внаслідок дій відповідачки. Водночас, суд враховує, що відповідачка сплатила основну суму заборгованості у розмірі 19570,93 грн. після звернення позивача до суду з цим позовом та до відкриття провадження у справі, що свідчить про відсутність у неї наміру на тривале ухилення від виконання судового рішення.

При визначенні розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню, суд керується принципами співмірності та розумності, закріпленими у статті 137 ЦПК України. 

Позивачем заявлено до стягнення 9 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Проте, враховуючи те, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, незначну складність спору, сталу позицію судів у справах даної категорії, обсяг фактично виконаної адвокатом роботи, факт негайного добровільного погашення відповідачем основної суми боргу, суд приходить до висновку, що заявлена сума є надмірною та не відповідає критерію реальності таких витрат. З огляду на це, суд вважає за необхідне покласти на відповідачку витрати на правничу допомогу частково, у розмірі 2 000,00 грн., що буде справедливим балансом між інтересами сторін.

Разом із цим, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн. підлягають стягненню з відповідачки у повному обсязі на підставі частини 9 статті 141 ЦПК України, оскільки позивач був змушений ініціювати судовий процес для отримання належних йому коштів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 534, 610, 625, 642 ЦК України, ст. ст. 76, 77, 81, 89, 128, 129, 130, 131, 141, 187, 223, 247, 280 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ДІМ 9000», в інтересах якого діє адвокат Безсмертний Олександр Олексійович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ДІМ 9000» (ЄДРПОУ 44162623) суму інфляційних втрат у розмірі 1379 (одна тисяча триста сімдесят дев`ять) гривень 80 копійок та 3% річних в сумі 793 (сімсот дев`яносто три) гривні 93 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ДІМ 9000» (ЄДРПОУ 44162623) витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок та витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 19.05.2026.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України або в підсистемі "Електронний суд".

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «УПРАВЛЯЮЧА КОМПАНІЯ «ДІМ 9000», адреса: 04071, м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 17/8, офіс 6, ЄДРПОУ 44162623).

Представник позивача: Безсмертний Олександр Олексійович, адреса: 04071, м. Київ, вул. Нижній Вал, буд. 17/8, офіс 6, РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідачка: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя         Н.В. Сердюк