Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/11655/25
Номер провадження2/711/575/26

РІШЕННЯ 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого – судді Кондрацької Н.М.
при секретарі Мелещенко О.В., 
представника позивача адвоката Олененка О.В.
представників відповідачів Кващук А.М., Ярош С.В., Желізняк Ю.В.
розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Олененко Олександра Володимировича, до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, - 

встановив:

До Придніпровського районного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Олененко Олександра Володимировича, до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.
У позовній заяві зазначає, що 12 серпня 2010 року Слідчим відділом УБОЗ МВС України порушено кримінальну справу № 3701000042 с за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України. В подальшому порушувалось ряд інших кримінальних справ, в тому числі і відносно позивача, котрі об`єднані в одне провадження № 3701000042. 10 вересня 2010 року позивача затримано як особу, підозрювану у вчиненні злочину, про що складено відповідний протокол від 10 вересня 2025 року. В подальшому відносно позивача складено обвинувальний висновок по кримінальній справі № 3701000042 за звинуваченням за ст. 191 ч. 5, ст. 28 ч. 2, ст. 366 ч. 2, ст. 209 ч. 1 КК України. Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 вересня 2021 року у справі № 1/81/11 позивача, у вчинені злочинів, передбачених ст. 191 ч. 5, ст. 28 ч. 2, ст. 366 ч. 2, ст. 209 ч. 1 КК України визнано невинним і по суду виправданим за відсутністю в його діянні складу злочину. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 вересня 2021 року залишено без змін., а апеляцію прокурора – без задоволення. Ухвалою Верховного Суду у складі колегії Касаційного кримінального суду від 15 лютого 2024 року вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області та ухвалу Апеляційного суду Черкаської області залишено без змін, а касаційну скаргу прокурора – без задоволення. Загальний строк перебування позивача перед слідством та судом, враховуючи правову позицію, викладену в постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 березня 2023 року у справі №308/12810/21, становить – з 10 вересня 2010 року (день затримання) – до 19 грудня 2022 року (день набрання чинності виправдувального вироку суду) та складає 146 місяців і 9 днів. Тому розмір завданої позивачу моральної шкоди становить 146*8000 = 1 168 000, 00 грн. 
Позивач, не може спрогнозувати розмір мінімальної заробітної плати на час розгляду справи за даним позовом судом, проте, на дату подання позовної заяви, у відповідності до положень ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», установлено у 2025 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 8000 гривень. Відтак, станом на час підготовки позовної заяви, гарантований мінімальний розмір відшкодування моральної шкоди Позивачу становить 1 168 000, 00 грн. 
При встановленні факту завдання моральної шкоди позивач просить суд звернути увагу на наступне. Загальний строк перебування позивача перед слідством та судом, становить – з 10 вересня 2010 року (день затримання) – до 19 грудня 2022 року (день набрання чинності оправдального вироку суду) та складає 146 місяців і 9 днів. Більш того позивач, в період з 10 вересня 2010 року по 09 березня 2011 року утримувався під вартою в Державній установі «Черкаський слідчий ізолятор». Таким чином позивач, котрий виправданий судом, утримувався під вартою 6 місяців і фактично був позбавлений волі. Також в період з 27.09.2010 по 30.09.2010 по відношенню позивача в місці його утримання проведена судово-медична експертиза. За висновком експертів на момент проведення експертизи позивач страждав на хронічні захворювання серцевосудинної та дихальної системи, а саме ІХС, атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 2 ступеню з кризовим перебігом і порушенням функції системи кровообігу (СН1, ф.2), бронхіальна астма в стадії загострення з порушенням функції дихальної системи (ДН 1-2), обструктивний бронхіт в стадії загострення. Тільки 6.10.2010 позивача направлено на лікування до Черкаської обласної лікарні. Після лікування, незважаючи на наявність хронічних хвороб та невинуватість позивача у вчиненні інкримінованих злочинів, позивача продовжували утримувати під вартою до 9 березня 2011 року. Позивач, на момент його затримання, був засновником та директором будівельної компанії – приватного підприємства «МП «МЕХБУД». Зазначена будівельна компанія на той час мала 80 працівників, виконувала ряд будівельних робіт по всій Україні, в тому числі здійснювало будівництво за наслідками виграних тендерів. Усіляко намагався відновити ОСОБА_2 , незважаючи на відсутність фінансування, продовжував фінансування будівництва за рахунок коштів власного підприємства. Факт перевиконання робіт та недоплату зі сторони замовника будівництва підтверджено відповідними судовими будівельно технічними та економічними експертизами і про котрі зазначено в мотивувальній частині виправдувального вироку. 10 жовтня 2012 року Позивач отримав інвалідність 3-ї групи (копія пенсійного посвідчення додається). На думку позивача розмір моральної шкоди повинен становити не менше, встановленої ч. ч. 2, 3 статті 13 Закону № 266/94-ВР.
Крім цього з метою захисту позивача в кримінальній справі, позивач уклав з Адвокатським бюро «Олександра Олененка» договір про надання правничої допомоги № 29 від 29 вересня 2017 року. За наслідками розгляду справи в суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій за період з жовтня 2017 року по лютий 2024 ороку позивач зобов`язаний сплатити кошти за виконані роботи в сумі 128 000, 00 грн. котра являється прямою завданою матеріальною шкодою позивачу, котра повинна бути відшкодована.
Просять стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 1 168 000,00 грн. ( один мільйон сто шістдесят вісім тисяч гривень) 00 коп. компенсації моральної шкоди, 128 000 (сто двадцять вісім тисяч) 00 грн. – кошти у зв`язку з наданням юридичної допомоги у кримінальній справі та витрати на правничу допомогу.
Ухвалою суду від 11.12.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Від представника Головного управління поліції у Черкаській області Желізняк Ю.В. надійшов відзив через систему Електронний суд, у якому зазначається, що 10.09.2010 директора Малого підприємства «Мехбуд» Сапу В.Я. за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 та ч. 4 ст. 191 КК України, затримано. 17.09.2010 пред`явлено обвинувачення за ч. 4 статті 191 КК України. Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22.09.2021 ОСОБА_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч.2 ст.28, ч.2 ст. 366, с. 1 ст. 209 КК України, визнано невинним і по суду виправданим за відсутністю в його діянні складу злочину. Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 19.12.2022 вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22.09.2021 щодо ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч.2 ст.366, ч.1 ст. 209 КК України залишити без змін, а апеляцію прокурора Смілянської окружної прокуратури Сокольвяка О.І. - без задоволення.
Вважає, що позивачем жодним документом не підтверджено факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, з чого він при цьому виходив, причинний зв`язок між шкодою та фактом притягнення до кримінальної відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Факт заподіяння шкоди доводить позивач. Так, позивач повинен в підтвердження своїх доводів про заподіяння моральної шкоди, надати докази застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, здоров`я і відновлення стосунків з оточуючими людьми, тощо. Право на відшкодування - це процесуальна вимога надати можливість довести наявність шкоди, визначити її розмір та отримати через судовий розгляд цього питання відповідну компенсацію. За таких обставин справи та враховуючи відсутність належних доказів заподіяння моральної шкоди відсутні підстави для задоволення позовних вимог. Позивач, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 686/23731/15-ц в якій вказано, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством та судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи, не надає жодних доказів щодо характеру і обсягу страждань, їх тривалості, тяжкості вимушених змін у життєвих та суспільних відносинах тощо, що свідчить про недоведеність доказами завдання моральної шкоди. Крім цього, визначаючи моральну шкоду у розмірі 1 168 000 грн., не вказує з чого останній виходив, якими доказами це підтверджено.
На підтвердження позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу у кримінальній справі, позивач надав: Копію договору про надання правничої допомоги № 29 від 29.09.2017 року згідно якого в п. 4.1. визначено, що вартість послуг встановлюється сторонами в Акті приймання-передачі виконаних робіт, котрі є невід`ємною частиною даного договору. Копію акта виконаних робіт № 1 до Договору про надання правничої допомоги « 29 від 29.09.2017 від 28.02.2024. З наданого договору неможливо встановити ціну договору, порядок обчислення гонорару та порядок оплати гонорару. Крім цього, відсутні докази щодо сплати гонорару. Отже, надані позивачем документи не можуть бути доказами понесення судових витрат у кримінальному провадженні, тому відсутні підстави для задоволення вимог про стягнення коштів у зв`язку з наданням юридичної допомоги у кримінальні справі. Зважаючи на викладене, ГУНП в Черкаській області вважає, що позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, тому просять суд у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.
Через систему Електронний суд 23.12.2025 представником Державної казначейської служби Ярош С.В. подано відзив на позовну заяву. У відзиві указується, що відповідач вважає, що позивачем не надано жодних доказів наявності завдання йому моральної шкоди, не надано доказів та підтверджень наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням відповідачів. Факт постановлення виправдувального вироку суду стосовно Позивача не може вважатися безумовним доказом заподіяння моральної шкоди, оскільки, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Долучене пенсійне посвідчення про наявність у Позивача з 10.10.2012 ІІІ гр. інвалідності не доводить зв`язок між наявністю стійкого розладу здоров`я Позивача та діями органів досудового розслідування, прокуратури та суду при здійсненні кримінального провадження стосовно Позивача.
Як вбачається з матеріалів справи, Позивач перебував під слідством та судом з 10.09.2010 (дати затримання Позивача, як підозрюваного) по 19.12.2022 (дати постановлення ухвали Черкаського апеляційного суду від 19.12.2022 про залишення без змін виправдувального вироку суду першої інстанції від 22.09.2021), або 12 років 3 місяці та 9 днів, загалом 147 місяців та 9 днів. Зазначений висновок узгоджується з позицією викладеною у рішенні Конституційного Суду України від 27.10.1999 № 9-рп/99 де зазначено, що притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину (п.п. 1.2. п. 1 резолютивної частини рішення). Aиправдувальний вирок суду першої інстанції від 22.09.2021 набув законної сили 19.12.2022.
Казначейство вважає, що при визначенні мінімального розміру моральної шкоди необхідно застосовувати величину мінімальної заробітної плати в розмірі 1 600,00 грн., оскільки, за приписами ст. 13 Закону № 266/94-ВР питання про відшкодування моральної шкоди вирішується виключно судом, відповідно до чинного законодавства за наявності заяви громадянина. Отже, мінімальний розмір моральної шкоди становить 235 680,00 грн. (235 200,00=1 600,00*147) + (480,00=1 600,00/30*9).
Вважають, що визначена Позивачем величина моральної шкоди в розмірі 1 168 000,00 грн. належними чином не підтверджена та ґрунтується виключно на переконаннях Позивача.
Також зазначають, що Відповідно до п. 4.1. Договору вартість послуг за даним Договором встановлюється в акті приймання-передачі виконаних робіт, котрі є невід`ємною частиною даного Договору. Згідно з актом виконаних робіт від 28.02.2024 № 1 до Договору загальна вартість наданих послуг становить 128 000,00 гривень. За приписами п. 7.1. Договору зазначений Договір вважається кладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє до закінчення розгляду провадження в суді касаційної інстанції. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦКУ строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Зміни до договору можуть бути внесені тільки за домовленістю сторін, яка оформляється додатковою угодою до Договору (п. 7.4. Договору). Як вбачається з позовної заяви ухвалою Верховного Суду від 15.02.2024 касаційна скарга прокурора залишена без задоволення, а вирок суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції залишені без змін. Отже, Договір діяв з 29.09.2017 по 15.02.2024 і оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про продовження терміну його дії – Акт виконаних робіт від 28.02.2024 № 1 складений поза межами дії Договору, і відповідно, не може бути його складовою частиною. Казначейство вважає, що у матеріалах справи відсутній детальний опис робіт (наданих послуг) з надання Позивачу правничої допомоги у кримінальному провадженні та підтвердження понесення Позивачем витрат у сумі 128 000,00 грн. Крім того, витрати на правничу допомогу в суді касаційної інстанції в розмірі 20 000,00 грн, що були понесені в період з жовтня 2023 року по лютий 2024 року були понесені поза періодом притягнення Позивача до кримінальної відповідальності (10.09.2010 – 19.12.2022) у час коли виправдувальний вирок стосовно Позивача вже набув законної сили, а тому на думку Казначейства такі витрати не підлягають відшкодування як матеріальна шкода завдана незаконним кримінальним переслідуванням.
З огляду на наведене Казначейство вважає, що відсутні підстави для відшкодування Позивачу матеріальної шкоди у вигляді понесених витрат на професійну правничу допомогу у кримінальному провадженні. Відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Державна казначейська служба України у повному обсязі заперечує проти задоволення позовної заяви ОСОБА_1 та вважає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити.
Від представника Черкаської обласної прокуратури через систему Електронний суд 26.12.2025 надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначається, що відповідно до інформації Смілянської окружної прокуратури кримінальна справа порушена 12.08.2010 СВ УБОЗ УМВС України в Черкаській області за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, з подальшим порушенням під час проведення досудового розслідування кримінальних справ № 3701000042 ДП-2 за ч. 4 ст. 191 КК України, № 3701000042 ДП-3 за ч. 2 ст. 367 КК України, № 3701000042 ДП-4 за ч. 4 ст. 191 КК України, № 3701000042 ДП-5 за ч. 2 ст. 364 КК України, № 3701100008 за ч. 5 ст. 191 КК України, № 3701000042 ДП-7 за ч. 1 ст. 209 КК України, № 3701000042 ДП-9 за ч. 4 ст. 191 КК України, № 3701000042 ДП-10 за ч. 2 ст. 191 КК України, № 3701000042 ДП-11 за ч. 5 ст. 191 КК України, № 3701000042 ДП-13 за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, № 3701000042 ДП-14 за ч. 1 ст. 209 КК України. Вказані кримінальні справи 07.06.2011 об`єднано в одне провадження з присвоєнням номера 3701000042. Досудове слідство в кримінальній справі проводилося слідчими в особливо важливих справах СУ УМВС України в Черкаській області. ОСОБА_1 10.09.2010 затримано в порядку ст. 115 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 4 ст. 191 КК України. Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.09.2010 строк його затримання продовжено до 10 діб. 17.09.2010 ОСОБА_1 пред`явлено обвинувачення за ч. 4 ст. 191 КК України Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.09.2010 підозрюваному ОСОБА_1 обрано запобіжний захід - тримання під вартою строком на 2 місяці. Соснівським районним судом м. Черкаси 10.11.2010 строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_1 продовжено до 4 - х місяців, до 10.01.2011 року. 10.01.2011 Апеляційним судом Черкаської області строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_1 продовжено до 6-ти місяців, тобто до 10.03.2011. Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 09.03.2011 відмовлено у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і стосовно нього обрано підписку про невиїзд. Всього ОСОБА_1 перебував під вартою 6 місяців. ОСОБА_1 21.06.2011 пред`явлено остаточне обвинувачення ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України. За результатами досудового розслідування 05.07.2011 заступником прокурора Черкаської області затверджено обвинувальний висновок та того ж дня кримінальну справу щодо ОСОБА_1 направлено до суду. З 08.07.2011 кримінальна справа перебувала на розгляді в Чигиринському районному суді Черкаської області. Державне обвинувачення підтримував прокурор Чигиринського району Кривенко В.В. Постановою Чигиринського районного суду Черкаської області від 28.07.2011 задоволено клопотання обвинувачених ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про розгляд даної судової справи колегіально. У зв`язку з тим, що колегію в даному суді не можливо було створити через відпустки двох суддів, справу передано до апеляційного суду Черкаської області для зміни підсудності. Апеляційним судом Черкаської області 05.08.2011 повернуто справу до Чигиринського районного суду. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 01.03.2012 кримінальну справу направлено прокурору Черкаської області для проведення додаткового розслідування. Вказане рішення оскаржено до апеляційного суду Черкаської області, який за результатами розгляду апеляційної скарги скасував ухвалу суду від 01.03.2012, матеріали справи направив до Чигиринського районного суду для подальшого судового розгляду. Постановою апеляційного суду Черкаської області від 14.04.2014 кримінальну справу передано на розгляд до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області. Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02.05.2019 ОСОБА_1 виправдано через відсутність у його діянні складу злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 09.09.2020 за апеляційною скаргою прокурора вказаний виправдувальний вирок скасовано та призначено новий судовий розгляд кримінальної справи в суді першої інстанції. За результатами судового розгляду вироком Смілянського міськрайонного суду від 22.09.2021, залишеним без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 19.12.2022 та ухвалою Верховного Суду від 15.02.2024, ОСОБА_1 виправдано через відсутність у його діянні складу злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України. Ураховуючи наявність виправдувального вироку Смілянського міськрайонного суду від 22.09.2021, залишеним без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 19.12.2022 та ухвалою Верховного Суду від 15.02.2024, ОСОБА_1 виправдано через відсутність у його діянні складу злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України, позивач набув право на відшкодування шкоди на підставі прямої вказівки закону. За обставинами кримінальної справи встановлено, що 10.09.2010 ОСОБА_1 був затриманий в порядку ст. 115 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 4 ст. 191 КК України. У подальшому, 13.09.2010 суд обрав йому міру запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, який був продовжений постановами суду від 10.11.2010 та 10.01.2011 Згодом, постановою апеляційного суду Черкаської області від 09.03.2011 відмовлено у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінено підписку про невиїзд. ОСОБА_1 21.06.2011 повідомлено про підозру, а 19.12.2022 набрав законної сили вирок Смілянського міськрайонного суду від 22.09.2021, залишеним без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 19.12.2022 та ухвалою Верховного Суду від 15.02.2024, ОСОБА_1 виправдано через відсутність у його діянні складу злочинів. Отже, ОСОБА_1 набув право на відшкодування моральної шкоди відповідно до Закону № 266/94-ВР за період з 10.09.2020 до 19.12.2022. Ураховуючи, що розгляд даної справи призначено судом вже у 2026 році, а тому при вирішенні цієї справи необхідно виходити із установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» мінімальної заробітної плати у місячному розмірі 8 647,00 грн.
Позивач має право на відшкодування шкоди, у тому числі й відшкодування (повернення) сум, сплачених за надання йому юридичної допомоги, і право на таке відшкодування виникає на підставі прямої вказівки закону. У даній справі на підтвердження позовних вимог про відшкодування витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні стороною позивача надано: 1. Договір про надання правничої допомоги від 29.09.2017 № 29, укладеного між адвокатом Олененко О.В. та ОСОБА_1 (далі Замовник), про надання правничої допомоги, а саме захист ОСОБА_1 у кримінальній справі № 3701000042 (судова справа №1/81/11) за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 336, ч. 1 ст.209 КК України. Згідно п. 4.1 цього Договору вартість послуг за даним Договором встановлюється сторонами в Акті приймання-передачі виконаних робіт, який є невід`ємною частиною даного Договору. 2. Акт виконаних робіт №1 від 28.02.2024 до Договору від 29.09.2017, згідно якого Виконавець надав Замовнику послуги (виконав роботу) з правової допомоги: - Участь у судових засіданнях Смілянського міськрайонного суду Черкаської області у період жовтень - грудень 2017 року - 8 000,00 грн; - Участь у судових засіданнях Смілянського міськрайонного суду Черкаської області у період січень-грудень 2018 року - 15 000,00 грн; - Участь у судових засіданнях Смілянського міськрайонного суду Черкаської області та Кропивницького апеляційного суду у період січень - грудень 2019 року - 20 000,00грн.; - Участь у судових засіданнях Смілянського міськрайонного суду Черкаської області у період січень-грудень 2020 року - 25 000,00 грн; - Участь в судових засіданнях Смілянського міськрайонного суду Черкаської області в період січень-вересень 2021 року - 25 000,00 грн; - Підготовка заперечення на апеляційну скаргу, участь в судових засіданнях Черкаського апеляційного суду у період січень-грудень 2022 року - 15 000,00грн; - Підготовка заперечення на касаційну скаргу, пояснення, участь в судових засіданнях Касаційного кримінального суду Участь, період жовтень 2023 - лютий 2024 року - 20 000,00грн.; Загальна вартість наданих послуг за вказаний період становить 128 000, 00 грн. (сто двадцять вісім тисяч). Однак позивачем не надано доказів про те, що такі витрати сплачені ним у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальної справи, тому дана позовна вимога, вважають, не підлягає до задоволення.
У заяві від 30.12.2025 надісланій у системі Електронний суд адвокат Олененко О.В. зазначив, що ураховуючи, що розгляд даної справи призначено судом вже у 2026 році, а тому при вирішенні цієї справи необхідно виходити із установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» мінімальної заробітної плати у місячному розмірі 8 647,00 грн. Позивач здійснив розрахунок виходячи з розміру мінімальної заробітної плати в розмірі 8000,00 грн. на місяць. З огляду на висновки Верховного Суду позивач, при розрахунку моральної шкоди, вважає за необхідне застосувати розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на 2026 рік, а саме 8 647,00 грн. За обставинами кримінальної справи встановлено, що 10.09.2010 ОСОБА_1 був затриманий в порядку ст. 115 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 4 ст. 191 КК України. У подальшому, 13.09.2010 суд обрав йому міру запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці, який був продовжений постановами суду від 10.11.2010 та 10.01.2011 Згодом, постановою апеляційного суду Черкаської області від 09.03.2011 відмовлено у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та змінено підписку про невиїзд. ОСОБА_1 21.06.2011 повідомлено про підозру, а 19.12.2022 набрав законної сили вирок Смілянського міськрайонного суду від 22.09.2021, залишеним без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 19.12.2022 та ухвалою Верховного Суду від 15.02.2024, ОСОБА_1 виправдано через відсутність у його діянні складу злочинів. Отже, ОСОБА_1 набув право на відшкодування моральної шкоди відповідно до Закону № 266/94-ВР за період з 10.09.2010 до 19.12.2022 - 146 місяців і 9 днів. Таким чином розмір моральної шкоди завданої позивачу становить 146*8647,00=1 262 462,00 грн. При цьому позивач повністю підтримує обґрунтування, викладені в позовній заяві.
У заяві від 15.01.2026, надісланій у системі Електронний суд, представник прокуратури Кващук А.В. зазначає, що у підсумковому абзаці щодо періоду, за який позивач має право на відшкодування моральної шкоди помилково вказано «з 10.09.2020». ОСОБА_1 10.09.2010 затримано в порядку ст. 115 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 4 ст. 191 КК України. Отже, просить суд вважати правильним у відзиві останній абзац розділу «Щодо періоду відшкодування моральної шкоди»: «Отже, ОСОБА_1 набув право на відшкодування моральної шкоди відповідно до Закону № 266/94-ВР за період з 10.09.2010 до 19.12.2022».
Ухвалою суду від 14.01.2026 із занесенням до протоколу судового засідання закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.
У судовому засіданні представник позивача адвокат Олененко О.В. підтримав уточнені позовні вимоги у повному обсязі, просив задоволити з підстав, викладених у позовній заяві.
Представник відповідача Желізняк Ю.В. та представник відповідача ОСОБА_4 почергово заперечували щодо задоволення позовних вимог, з підстав, зазначених ними у відзивах.
Представник відповідача Кващук А.М. надала пояснення, які є тотожними, із зазначеними у відзиві та у наданій у подальшому заяві.
Заслухавши думку учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини.
Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст..5 ЦПК).
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (ч.1 ст. 22 ЦК). Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч.1 ст. 23 ЦК).
Статтею 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження (стаття 13 Конвенції).
Відповідно до ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом.
Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» №266/94-ВР. 
Відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: 1) постановлення виправдувального вироку суду; 1-1) встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; 2) закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; 4) закриття справи про адміністративне правопорушення. 
Тобто чітко визначені правові підстави відшкодування шкоди, визначальною ознакою яких є незаконність дій посадових осіб.
Згідно із положеннями ст.3 Закону №266/94-ВР у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода.
Відповідно до ч.ч.5, 6 ст. 4 згаданого Закону, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.
Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом (ч.3 ст. 13 згаданого Закону).
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995р. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.
Рішенням Конституційного Суду України від 03.10.2001 року по справі № 1-36/2001 (справа про відшкодування шкоди державою) визначено, що відшкодування шкоди (матеріальної чи моральної), завданої фізичним особам незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, покладається саме на державу, а не на відповідні органи державної влади, тобто відшкодування шкоди в таких випадках здійснюється за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів.
Відповідно до статті 2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі статті 1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем.
В судовому засіданні встановлено та не оспорюється учасниками процесу, що кримінальна справа порушена 12.08.2010 СВ УБОЗ УМВС України в Черкаській області за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 191 КК України, з подальшим порушенням під час проведення досудового розслідування кримінальних справ № 3701000042 ДП-2 за ч. 4 ст. 191 КК України, № 3701000042 ДП-3 за ч. 2 ст. 367 КК України, № 3701000042 ДП-4 за ч. 4 ст. 191 КК України, № 3701000042 ДП-5 за ч. 2 ст. 364 КК України, № 3701100008 за ч. 5 ст. 191 КК України, № 3701000042 ДП-7 за ч. 1 ст. 209 КК України, № 3701000042 ДП-9 за ч. 4 ст. 191 КК України, № 3701000042 ДП-10 за ч. 2 ст. 191 КК України, № 3701000042 ДП-11 за ч. 5 ст. 191 КК України, № 3701000042 ДП-13 за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України, № 3701000042 ДП-14 за ч. 1 ст. 209 КК України. 
Вказані кримінальні справи 07.06.2011 об`єднано в одне провадження з присвоєнням номера 3701000042. 
ОСОБА_1 10.09.2010 затримано в порядку ст. 115 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 та ч. 4 ст. 191 КК України. 
Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.09.2010 строк його затримання продовжено до 10 діб. 
ОСОБА_1 17.09.2010 пред`явлено обвинувачення за ч. 4 ст. 191 КК України. 
Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 18.09.2010 підозрюваному ОСОБА_1 обрано запобіжний захід - тримання під вартою строком на 2 місяці. 
Соснівським районним судом м. Черкаси 10.11.2010 строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_1 продовжено до 4 - х місяців, до 10.01.2011 року. 
Апеляційним судом Черкаської області 10.01.2011 строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_1 продовжено до 6-ти місяців, тобто до 10.03.2011. 
Постановою Апеляційного суду Черкаської області від 09.03.2011 відмовлено у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і стосовно нього обрано підписку про невиїзд. 
ОСОБА_1 21.06.2011 пред`явлено остаточне обвинувачення ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України. 
Вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 02.05.2019 ОСОБА_1 виправдано через відсутність у його діянні складу злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України. 
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 09.09.2020 за апеляційною скаргою прокурора вказаний виправдувальний вирок скасовано та призначено новий судовий розгляд кримінальної справи в суді першої інстанції. 
За результатами судового розгляду вироком Смілянського міськрайонного суду від 22.09.2021, залишеним без змін ухвалою Черкаського апеляційного суду від 19.12.2022 та ухвалою Верховного Суду від 15.02.2024, ОСОБА_1 виправдано через відсутність у його діянні складу злочинів, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 1 ст. 209 КК України. 
Отже, щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, то позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення.
Моральна шкода, спричинена позивачу, полягає у душевних стражданнях внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, порушення нормальних життєвих зав`язків, отримання змін в родині, роботі, у суспільних стосунках, зниження свого престижу, вплив на загальний стан здоров`я, отримання інвалідності.
При визначенні розміру моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує тривалість страждань позивача, глибину фізичних та душевних страждань спричинених позивачу притягненням до кримінальної відповідальності, його емоційний стан, істотності змін у його житті та можливості їх відновлення, виходячи з вимог розумності і справедливості.
Згідно приписів п. 14 ч. 1 ст. 3 КПК України притягнення до кримінальної відповідальності - це стадія кримінального провадження, яка починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
У пунктах 1.1, 1.2 Рішення Конституційного Суду України від 27 жовтня 1999 року у справі № 1-15/99 зазначено, що кримінальна відповідальність настає з моменту набрання законної сили обвинувальним вироком суду. Притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, починається з моменту пред`явлення особі обвинувачення у вчиненні злочину.
Таким чином, період перебування під слідством та судом у спірних правовідносинах має бути обрахований за час, починаючи з моменту вручення позивачу письмового повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення до набрання остаточного рішення суду у справі законної сили.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 незаконно перебував під слідством та судом тривалий час, а саме 147 місяців 9 днів (з 10.09.2010 – дати затримання, як особу, підозрювану у вчиненні злочину, по 19.12.2022 – дати постановлення ухвали апеляційного суду про залишення без змін вироку суду першої інстанції).
Представником позивача у позовній заяві зазначається 146 місяців 9 днів, такий же період означений і у судовому засіданні.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України 2026 рік» розмір мінімальної заробітної плати становить 8647 грн. 
Виходячи з вимог ст. 13 Закону України № 266/94-ВР, щодо розрахунку розміру відшкодування моральної шкоди, який провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом, розмір моральної шкоди ОСОБА_1 становить 1262462 грн (8647 грн х 146 міс.). 
Представником позивача ж підтримані позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 1262000 грн.
При цьому суд зауважує, що згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Отже, суд вважає, що розмір моральної шкоди заявлений представником позивача, є виваженим, розумним та справедливим; він визначений за критеріями, що мають істотне значення та належать до характеру порушень, обставин справи з урахуванням критерію справедливості відшкодування.
Також, під час розгляду справи згідно наданих до позовної заяви копій документів встановлено, що під час перебування ОСОБА_1 під слідством та судом останній користувався послугами захисника – адвоката Олененка О.В.
Між адвокатом Олененком О.В. ТА Сапою В.Я. 29.09.2017 укладено договір про надання правничої допомоги, у розділі 1 якого зазначається, що Сапі В.Я. надається захист у кримінальній справі № 3701000042 (судова справа 1/81/11) . У розділі 4 зазначається, що вартість послуг за даним договором встановлюється сторонами в Акті приймання-передачі виконаних робіт, котрі є невід`ємною частиною даного договору.
Згідно Акту виконаних робіт № 1 від 28.01.2024 зазначено, що виконавець приймає, а замовник передає роботи по наданню правничої допомоги, щодо захисту його прав та інтересів, у судовій справі N? 1-81/11: участь в судових засіданнях Смілянського міськрайонного суду Черкаської області в період жовтень - грудень 2017 року - 8 000,00 грн.; участь в судових засіданнях Смілянського міськрайонного суду Черкаської області в період січень - грудень 2018 року - 15 000,00 грн.; участь в судових засіданнях Смілянського міськрайонного суду Черкаської області та Кропивницького апеляційного суду в період січень - грудень 2019 року - 20 000,00грн.; участь в судових засіданнях Смілянського міськрайонного суду Черкаської області в період січень -грудень 2020 року - 25 000,00 грн.; участь в судових засіданнях Смілянського міськрайонного суду Черкаської області в період січень - вересень 2021 року - 25 000,00 грн.; підготовка заперечення на апеляційну скаргу, участь в судових засіданнях Черкаського
апеляційного суду в період січень - грудень 2022 року - 15 000,00грн.; підготовка заперечення на касаційну скаргу, пояснення, участь в судових засіданнях Касаційного кримінального суду Участь, період жовтень 2023 - лютий 2024 року - 20 000,00грн.. 
Загальна вартість наданих послуг за вказаний період становить 128 000 (сто двадцять вісім тисяч) 00 грн.
Досліджуючи вирок Смілянського міськрайонного суду області від 22.09.2021 судом встановлено, що питання щодо розподілу судових витрат, а саме витрат, пов`язаних із наданням ОСОБА_1 правничої допомоги у кримінальному провадженні, не вирішувалося.
Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.
Таким чином, враховуючи надані позивачем докази в частині надання правничої допомоги захисником адвокатом Олененком О.В. в рамках кримінальної справи № 3701000045 (номер судової спрви №1/81/11) з 29.03.2017 по 15.02.2024, а це більше ніж 7 років, суд вважає, що позовна вимога про стягнення на користь ОСОБА_1 понесених ним витрат по оплаті правничої допомоги адвоката в розмірі 128000 грн. підлягає до задоволення.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про стягнення з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в загальному розмірі 1 262 000,00 грн. та 128000 грн. матеріальних збитків (витрати, понесені позивачем на правничу допомогу адвоката у кримінальному провадженні). 
На підставі ст.ст. 16, 1167, 1176, 1177 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 12, 13, 76-83, 258 – 259, 263, 264, 265, 268, 355 ЦПК України, Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Закону України «Про державний бюджет на 2026 рік, Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Олененко Олександра Володимировича, до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Черкаської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задоволити.
Стягнути з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ) 1 262 000,00 грн. (один мільйон двісті шістдесят дві тисячі гривень) 00 коп. компенсації моральної шкоди, 128 000 (сто двадцять вісім тисяч) 00 грн. компенсації за надання юридичної допомоги у кримінальній справі, а всього 1 390 000 (один мільйон триста дев`яносто тисяч) 00 грн.
Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти робочих днів (16.03.2026).

Головуючий:	  	Н.  М.  Кондрацька