Справа № 346/3694/21
Провадження № 2-др/346/45/26

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2026 р.	м. Коломия Коломийський міськрайонний суд  Івано - Франківської області	

в складі головуючого судді Яремин М.П.
з участю: секретаря Урбанович І.Д.
позивача ОСОБА_1 

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача, адвоката Яковишина Володимира Юрійовича про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Коломийської міської ради про скасування рішення органу місцевого самоврядування в частині визнання недійсним рішення та визнання недійсним договору дарування,-
ВСТАНОВИВ:
17.06.2026 року представником відповідача ОСОБА_3 , адвокатом Яковишиним В.Ю. через систему «Електронний суд» подано до суду вказане клопотання, у якому останній просить стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 понесені витрати на професійну правничу допомогу, обґрунтовуючи її тим, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.06.2026 року в даній справі в задоволенні позовних вимог відмовлено. У відзиві на позовну заяву представник вказував, що відповідач ОСОБА_3 понесла витрати на правову допомогу, а також додатково зазначав про них у заяві від 03.06.2026 року. З доданих до матеріалів справи документів вбачається факт отримання ОСОБА_3 послуг адвоката та понесених витрат, вартість яких відповідно до договору про надання правової допомоги від 25.08.2021 року з урахуванням додаткової угоди №1 від 01.12.2025 року становить 12 000 грн. Тому представник відповідача, адвокат Яковишин В.Ю., просить стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_3 12 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила проти задоволення розглядуваного клопотання, оскільки вважає, що також має право на відшкодування витрат на правничу допомогу, враховуючи, що її адвокат приїжджав в судові засідання впродовж розгляду справи в суді. 
Інші особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином. 30.06.2026 року адвокат Яковишин В.Ю. подав до суду письмову заяву, в якій просить розглядуване клопотання задовольнити, а розгляд справи проводити у його та відповідача ОСОБА_3 відсутності.
Представник позивача, адвокат Говзан М.М. подав до суду письмове заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення , в якому просить відмовити в задоволенні заяви про стягнення додаткових витрат, не погоджуючись із заявленим розміром судових витрат, вважаючи його явно завищеним, неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом, та обсягом наданих послуг. Крім того, вказана справа не є справою значної складності, підготовка до відзиву не потребувала від досвідченого адвоката вивчення значного масиву законодавства чи формування нових правових позицій, кількість судових засідань у справі, в яких брав участь представник відповідача, становить незначну кількість, а також у відзиві на позовну заяву відповідач не вказувала, що очікує понести витрати на правничу допомогу, відтак, сума 12 000 грн. є вочевидь, завищеною. 
Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення з огляду на наступне.
Згідно з вимогами ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з положеннями ч.4 вказаної статті у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. 
Судом встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 12.06.2026 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Коломийської міської ради про скасування рішення органу місцевого самоврядування в частині визнання недійсним рішення та визнання недійсним договору дарування відмовлено ( том 3, а.с. 101-107).
Оскільки при ухваленні рішення за вказаним позовом не вирішено питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в судовому засіданні сторона відповідача ОСОБА_3 зробила про це відповідну заяву, докази про розмір витрат, які вона сплатила у зв`язку з розглядом справи, подані стороною позивача до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення (17.06.2026 року)), відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне ухвалити в справі додаткове рішення в цій частині.
Згідно з п.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюються судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, розрахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Відповідно до ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У відповідності до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу відносяться до судових витрат як витрати, пов`язані з розглядом справи.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Водночас, за змістом ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.
Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.
Як встановлено судом, 25.08.2021 року між адвокатським об`єднанням “ Яковишин і партнери ”, в особі керуючого бюро Яковишина В.Ю., та відповідачем ОСОБА_3 укладено договір про надання правової допомоги №01/25/08/21, в пунктах 1.1, 1.1.1., 1.1.2, 1.1.3  якого вказано, що виконавець зобов`язується надати правову (професійну правничу ) допомогу клієнту, в тому числі але не виключно в цивільній справі №346/3694/21, шляхом здійснення представництва та захисту клієнта: в усіх судах системи судоустрою України; перед фізичними чи юридичними особами у всіх органах, підприємствах, установах і організаціях, органах влади, місцевого самоврядування, досудового розслідування, прокуратури, до компетенції яких входять вирішення відповідних питань, які пов`язані з клієнтом; надання правової інформації, консультації, роз`яснення з правових питань, складання та подання заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, надання інших видів правової допомоги ( том 3, а.с. 117-118 ).
Згідно з п. 5.1, 5.2 договору за надання послуг, визначених у цьому договорі, клієнт сплачує виконавцю винагороду ( гонорар ). При визначенні розміру гонорару враховується: обсяг і час роботи, що потрібний для належного виконання доручень; ступінь складності правових питань, що стосуються доручення; вірогідність того, що прийняття доручення перешкоджатиме прийняттю адвокатом інших доручень або суттєво ускладнить їх виконання, необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення з точки зору інтересів клієнта; особливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; характери і тривалість професійних відносин адвоката з клієнтом; професійний досвід, науково-теоретична підготовка та репутація адвоката. Гонорар згідно цього договору складається з суми вартості послуг, які зазначаються в додаткових угодах до договору.
Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного його виконання ( п. 7.1 договору ).
Відповідно до додаткової угоди №1 від 01.12.2025 року до договору про надання правової допомоги №01/25/08/21 від 25.08.2021 року на виконання п. 5.2 договору гонорар виконавця за представництво та надання інших видів правничої допомоги клієнту у справі №346/3694/21 в тому числі підготовкою та подання відзиву, інших документів з процесуальних питань та участь в розгляду справи, відповідно до умов договору становить 12 000 грн.; гонорар виконавця фіксований і не залежить від обсягу наданих послуг ( том 3, а.с.115 ). 
Враховуючи наведене, суд вважає, що заявлений стороною позивача розмір витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 12 000 грн. не є співмірним, зважаючи на складність справи, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги характер і обсяг наданої адвокатом правничої допомоги, кількість підготовлених процесуальних документів, участь представника вказаного відповідача в судових засіданнях, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру та з конкретних обставин справи, пов`язаність витрат з розглядом справи, беручи до уваги, що вказаний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу є дещо завищеним, суд вважає за необхідне обмежити розмір заявлених представником відповідача до стягнення витрат до 4 000 грн., оскільки саме такий розмір витрат відповідає фактичному обсягу наданих послуг, результатам судового розгляду та забезпечує дотримання принципів справедливості й пропорційності при розподілі судових витрат.
На підставі наведеного та, керуючись ст. ст. 133, 137, 141, 246, 270, 354 ЦПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
ухвалити у цивільній справі № 346/3694/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Коломийської міської ради про скасування рішення органу місцевого самоврядування в частині визнання недійсним рішення та визнання недійсним договору дарування, - додаткове рішення.
Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_3 , жительки АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4 000 (чотири тисячі ) гривень. 
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Учасник справи, якому додаткове рішення суду не було вручено у день його ухвалення, має право подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого рішення суду.

Суддя: 	Яремин М. П.