ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА 

справа № 753/9938/26
провадження № 1-кп/753/1720/26

В И Р О К 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" травня 2026 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючий   суддя ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання   ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:
прокурор     ОСОБА_3 ,
обвинувачений    ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 12026105020000119 від 03.02.2026, за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лисичанськ Луганської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 30 квітня 2026 року надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 12026105020000119 від 03.02.2026, за обвинуваченням  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Висунуте обвинувачення суд вважає доведеним, та відповідно до якого ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.
Так, ОСОБА_4 03 лютого 2026 року, приблизно о 13 год. 00 хв., перебував за адресою: м. Київ, неподалік станції метрополітену «Бориспільська», та у цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, для власного вживання, без мети збуту.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, ОСОБА_4 , використовуючи мобільний додаток «Телеграм», в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2», який був встановлений на належному йому мобільному телефоні, з невстановленою органом досудового розслідування особою, домовився щодо придбання особливо небезпечної речовини, обіг якої заборонено - PVP. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 перерахував грошові кошти в сумі 656 грн на попередньо повідомлений йому номер рахунку, після чого отримав координати місцезнаходження «закладки» - схованки з психотропною речовиною.
Надалі, 03 лютого 2026 року, приблизно о 14 год. 10 хв., ОСОБА_4 прибув за адресою: м. Київ, вул. Старобориспільська, неподалік станції метрополітену «Червоний Хутір», де в снігу виявив згорток клейкої стрічки зеленого кольору всередині із прозорим полімерним пакетом з пазовим замком, в якому знаходилась кристалоподібна речовина світлого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Підібравши виявлений ним полімерний пакет з психотропною речовиною, ОСОБА_4 помістив його до правої кишені штанів, у які він був одягнений, тим самим придбав та розпочав зберігати психотропну речовину для власного вживання, без мети збуту.
Після цього, ОСОБА_4 почав покидати почав покидати місце виявлення схованки з психотропною речовиною, однак цього ж дня, приблизно о 14 год. 23 хв., за адресою: м. Київ, вул. Старобориспільська, неподалік станції метрополітену «Червоний Хутір» був затриманий працівниками поліції за підозрою у зберіганні психотропної речовини.
У подальшому, в ході особистого обшуку ОСОБА_4 було виявлено та вилучено прозорий полімерний пакет з пазовим замком, всередині з кристалоподібною речовиною, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,673 г, яку ОСОБА_4 умисно, незаконно, протиправно, всупереч вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини та прекурсори», «Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого постановою КМУ від 03.06.2009 № 589, придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту, протягом року після засудження за цією статтею.
PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) згідно з постановою КМУ від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список № 2 Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено» в «Таблиці І», є психотропною речовиною, обіг якої заборонено.
Відповідно до Таблиці 2 «Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01 серпня 2000 року № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) до 0,15 г вважається невеликим розміром, від 1,5 до 15,0 г - великим розміром, а від 15,0 г і більше - особливо великим розміром.
Отже, маса особливо небезпечної психотропної речовини - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), обіг якої заборонено, в наданій речовині, що згідно з висновком судової експертизи є достатньою для притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини, без мети збуту, вчинених протягом року після засудження за ст. 309 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ч. 2 ст. 309 КК України визнав повністю та показав, що дійсно 03 лютого 2026 року, приблизно о 13 год. 00 хв., перебував за адресою: м. Київ, неподалік станції метрополітену «Бориспільська», та у цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на придбання особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP, для власного вживання, без мети збуту. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту, використовуючи мобільний додаток «Телеграм», в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_2», який був встановлений на належному йому мобільному телефоні, з невстановленою органом досудового розслідування особою, домовився щодо придбання особливо небезпечної речовини, обіг якої заборонено - PVP. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, перерахував грошові кошти в сумі 656 грн на попередньо повідомлений йому номер рахунку, після чого отримав координати місцезнаходження «закладки» - схованки з психотропною речовиною. Надалі, 03 лютого 2026 року, приблизно о 14 год. 10 хв., прибув за адресою: м. Київ, вул. Старобориспільська, неподалік станції метрополітену «Червоний Хутір», де в снігу виявив згорток клейкої стрічки зеленого кольору всередині із прозорим полімерним пакетом з пазовим замком, в якому знаходилась кристалоподібна речовина світлого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. Підібравши виявлений ним полімерний пакет з психотропною речовиною, помістив його до правої кишені штанів, у які він був одягнений, тим самим придбав та розпочав зберігати психотропну речовину для власного вживання, без мети збуту. Після цього, почав покидати почав покидати місце виявлення схованки з психотропною речовиною, однак цього ж дня, приблизно о 14 год. 23 хв., за адресою: м. Київ, вул. Старобориспільська, неподалік станції метрополітену «Червоний Хутір» був затриманий працівниками поліції за підозрою у зберіганні психотропної речовини. У подальшому, в ході особистого обшуку було виявлено та вилучено прозорий полімерний пакет з пазовим замком, всередині з кристалоподібною речовиною, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,673 г, яку умисно, незаконно, протиправно, придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту, протягом року після засудження за цією статтею. Про вчинене щиро шкодує.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Судовий розгляд проводився відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України. 
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження, відповідно й обвинуваченому, який надав суду ствердну згоду із запропонованим порядком.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, а саме обвинуваченого, який не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що він правильно розуміє зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності його позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів тощо.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Отже, щодо кримінально-правової кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_4 , то суд вважає її правильною та кваліфікує його дії як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, вчинених протягом року після засудження за ст. 309 КК України, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав, розкаявся), особу обвинуваченого, а саме: раніше судимий, молодого віку, з середньо-спеціальною освітою, не одружений, дітей немає, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває.
Обставина, яка пом`якшує покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Ці обставини були вказані й в обвинувальному акті, з наявністю яких суд погоджується.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

Остаточно покарання судом буде визначено за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, не погоджуючись із позицією прокурора, висловленої під час судових дебатів щодо призначення остаточного покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України.
Так, попереднім вироком суду, що був ухвалений стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , був вирок від 29 квітня 2026 року. Цим вироком суд визначив обвинуваченому не лише покарання за злочин, у якому визнав винним, але й остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки один місяць. Це покарання для суду у цьому провадженні є єдиним, яке не може бути роз`єднано на складові - покарання за вироком від 29 квітня та приєднане покарання за попереднім вироком від 07 листопада 2025 року.
Кримінальне правопорушення за цим кримінальним провадженням обвинувачений ОСОБА_4 вчинив 03 лютого 2026 року, тобто до ухвалення попереднього вироку суду від 29 квітня 2026 року, отже застосуванню підлягають положення ч. 4 ст. 70 КК України.

Запобіжний захід під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався. 
Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд обмежується проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення та керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання за цим вироком більш суворим покаранням за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 29 квітня 2026 року остаточно обвинуваченому ОСОБА_4 визначити покрання у виді позбавлення волі на строк два роки один місяць.

Запобіжний захід під час досудового розслідування та судового розгляду не обирався. 

Строк відбування покарання рахувати з дня проголошення цього вироку.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у провадженні, а саме за проведення експертизи матеріалів, речовин і виробів (висновок експерта від 19 лютого 2026 року № СЕ-19/111-26/6805-НЗПРАП) у розмірі 3 565,60 грн.

Після набрання вироком законної сили речові докази у провадженні, а саме: психотропну речовину PVP, масою 0,673 г, передану на зберігання до камери схову речових доказів Дарницького УП ГУНП у м. Києві (квитанція № 219842), знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_5