П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 560/5593/25 
Головуючий у 1-й інстанції: Козачок І.С. 
Суддя-доповідач: Смілянець Е. С. 
10 червня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Смілянця Е. С. 
суддів: Полотнянка Ю.П.  Драчук Т. О. 
за участю:
секретаря судового засідання: Решкатюк Л.O.,
позивача: ОСОБА_1 ,
представника відповідача: Ткачук Н.І., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень, 
В С Т А Н О В И В :
позивач, ОСОБА_1 , звернувся в суд із позовом (з урахуванням заяви про зміну позовних вимог) до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: форми "Р" №0057802407 від 19.03.2025, форми "Р" №0057812407 від 19.03.2025, форми "Р" №0057782407 від 19.03.2025, форми "ПН" №0057732407 від 19.03.2025, форми "Н" №0057752407 від 19.03.2025, форми "ПС" №0057852407 від 19.03.2025, рішення про застосування штрафних санкцій №0057832407 від 19.03.2025 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0057822407 від 19.03.2025.
Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 08.12.2025 в задоволенні позову відмовив. Судове рішення мотивоване тим, що наявні у справі документи не спростовують правомірності висновків перевірки, які покладені в основу спірних рішень. Контролюючим органом доведені обставини вчинення платником податкових порушень, що не спростовуються наданими суду документами.
Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. 
Аргументами скарги зазначає, що відповідач під час проведення перевірки прийшов до помилкових висновків щодо порушення позивачем вимог податкового законодавства.
Вважає донараховані контролюючим органом податкові зобов`язання та штрафні санкції неправомірними, а оскаржувані податкові рішення такими, які підлягають скасуванню.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач зазначає, що судом першої інстанції розгляд справи проведено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, повно та всебічно досліджено наявні у справі докази та надано їм належну оцінку, а зроблені висновки у справі є правильними і законними.
В судовому засіданні позивач підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд задовольнити її.
Представник відповідача заперечував проти задоволення апеляційної скарги позивача та просив суд залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, які прибули в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області на підставі наказу №5562-П від 30 грудня 2024 проведена документальна планова виїзна перевірка фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2018 по 31.12.2023, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2018 по 31.12.2023.
За результатами перевірки складений акт №2615/22-01-24-07/ НОМЕР_1 від 06.02.2025, у якому відображені такі встановлені перевіркою порушення:
- п. 51.1 ст.51 Податкового кодексу України ( далі також ПК України), п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4, в результаті чого платником не поданий податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма 4-ДФ) за I квартал 2021 та не відображені виплати (перерахування) грошових коштів на загальну суму 8212,00 грн. для 2 фізичних осіб - підприємців за ознакою доходу « 157 - доходи виплачені (перераховані) для самозайнятих осіб»;
- п.44.1 ст.44, п.164.1 ст.164, пп.177.4.1, пп. 177.4.4, пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України, в результаті заниження оподаткованого доходу від здійснення господарської діяльності платником податків занижений та підлягає сплаті до бюджету податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 61090,13 грн.;
- п. 161 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення», пп. 162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.2 п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України, в результаті чого занижений та підлягає сплаті до бюджету військовий збір за результатами річного декларування в сумі 5090,84 грн.;
- п.2 ст. 7, п. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010, в результаті чого занижено базу для нарахування єдиного внеску, відтак підлягає донарахуванню єдиний внесок в сумі 3 653,88 грн.;
- п.44.1 ст.44, п. 188.1 ст. 188, п. 198.1, пп. 198.5. г) п. 198.5, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого платником занижено суму ПДВ, що підлягає нарахуванню та сплаті до бюджету на загальну суму 74894,86 грн.;
- п.201.1, 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, п.11 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307, в результаті чого не складено та не зареєстровано у ЄРПН податкові накладні на суму 74092,53 грн. ПДВ;
- п. 201.1, п.201.10 ст.201, пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України Податкового кодексу України, п.11 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307, в результаті чого не зареєстровано у ЄРПН податкові накладні, по яких відповідно до п.201.16 ст.201 ПК України реєстрація у ЄРПН зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України, в сумі 23213,40 грн. ПДВ;
Позивач подав заперечення на акт перевірки, за результатами розгляду яких податковим органом встановлено, що надані платником документи не спростовують висновків акту, за винятком питання правомірності включення ФОП ОСОБА_1 до складу витрат і доходів вартості придбаного акумулятора в сумі 1158,35 грн.
Встановлено, що у період з 01.01.2018 по 31.12.2023 позивач перебував на загальній системі оподаткування.
За період з 01.01.2018 по 31.12.2023 ФОП ОСОБА_1 задекларований чистий оподатковуваний дохід в сумі 47152,39 грн.
Перевіркою правильності визначення суми чистого оподатковуваного доходу, з врахуванням висновку Комісії, встановлено його заниження на суму 339389,61 грн.
У зв`язку з встановленими перевіркою порушеннями, враховуючи те, що базою нарахування податку на доходи фізичних осіб, військового збору та єдиного внеску є чистий оподаткований дохід, ОСОБА_1 в порушення вимог п.44.1 ст.44, п.164.1 ст.164, пп.177.4.1, пп. 177.4.4, пп.177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України в результаті заниження оподаткованого доходу від здійснення господарської діяльності занижений податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в загальній сумі 61090,13 грн.; на порушення п. 161 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення», п.п. 162.1.1 п.162.1 ст.162, пп.163.1.2 п.163.1 ст.163 ПК України, занижений військовий збір за результатами річного декларування в сумі 5090,84 грн.; на порушення п.2 ст. 7, п. 5 ст. 8 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-1 занижено базу для нарахування єдиного внеску та, відповідно, підлягає донарахуванню єдиний внесок в сумі 3653,88 грн. Відповідно до п. 3 ч. 11 статті 25 Закону №2464 за донарахування податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску. У зв`язку з цим до платника застосовано штраф.
Отже, податковим повідомленням-рішенням форми «Р» №0057802407 від 19.03.2025 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 64 909,99 грн., з яких 61090,13 грн. за податковим зобов`язанням, 3819,89 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. Податковим повідомленням-рішенням форми «Р» №0057812407 від 19.03.2025 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 5 409,16 грн., з яких 5090,84 грн. за податковим зобов`язанням, 318,32 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями. Рішенням №0057832407 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.03.2025 донараховано 3653,88 грн. єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на підставі п. 3 ч. 11 статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та застосовані штрафні санкції у розмірі 156,32 грн. У вимозі про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0057822407 від 19.03.2025 зазначається, що станом на 01.04.2025 заборгованість (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску становить 3653,88 грн.
Перевіркою встановлено, що за період з 01.01.2018 по 31.12.2023 сума одержаного позивачем доходу (без ПДВ), відображена ним у деклараціях про майновий стан та доходи та у додатках Ф2 «Розрахунку податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів, отриманого самозайнятою особою», поданих контролюючому органу, становить 5508692,33 грн.
Водночас, за даними перевірки сума такого доходу складає 5526894,05 грн., з чого зроблений висновок про заниження загального оподаткованого доходу за вказаний період на суму 18201,72 грн.
За результатами проведеного контролюючим органом аналізу руху коштів на розрахунковому рахунку ОСОБА_1 , відкритому у АТ «Райффайзен Банк», встановлено надходження виручки від реалізації товарно - матеріальних цінностей у 2021 в загальній сумі 781303,86 грн. без ПДВ.
В свою чергу, за звітний податковий рік (2021) платником самостійно задекларовано 763102,14 грн., відтак була встановлена розбіжність, а саме сума заниження 18201,72 грн.
Таким чином, перевіркою встановлено заниження суми оподаткованого доходу, отриманого на розрахунковий рахунок підприємця за 2021 в сумі 18201,72 грн., яка належними і наявними у справі доказами не спростовується.
За результатами аналізу повноти та достовірності декларування понесених витрат на придбання товарно - матеріальних цінностей, прямо пов`язаних з проведенням ФОП ОСОБА_1 технічного обслуговування та ремонту транспортних засобів, перевіркою встановлено придбання та віднесення до витрат придбання автомобільних шин, автомобільних акумуляторів та запасних частин (електронний блок управління двигуном, коробка передач, комплект щеплення, бампер, фари протитуманні) загальною вартістю 95956,29 грн.
Під час перевірки контролюючим органом не було визнано господарські операції з придбання і реалізації акумулятора «а mega BATTERIES Premium (new) 6СТ-60-АЗ» (1), як і використання вказаного товару у господарській діяльності платника, що відображено у акті перевірки.
Позивачем до заперечення на акт перевірки надані первинні бухгалтерські документи, що підтверджують господарську операцію по реалізації акумулятора «а mega BATTERIES Premium (new) 6СТ-60-АЗ» для МПП «Дружба» за ціною 1158,35 грн. (без ПДВ).
Попередньо 18.07.2018 цей акумулятор був придбаний у ПП "ТПК Арсен" (ПН 2255441217165).
Комісією контролюючого органу розглянуті надані позивачем додаткові документи та встановлено правомірність включення до витрат вартості придбаного у ПП "ТПК Арсен" акумулятора «a mega BATTERIES Premium (new) 6СТ-60-АЗ»(1) (код товару за УКТЗЕД 8507) в сумі 1158,35 грн. Крім того, у відповіді на заперечення платника на акт перевірки зазначається, що згідно з первинними бухгалтерськими документами та даними Єдиного реєстру податкових накладних вказаний акумулятор дійсно 22.08.2018 був реалізований на адресу МПП «Дружба» за ціною 1158,35 грн. (без ПДВ).
Як видно з акту перевірки, показники оподаткованого доходу, документально підтверджених витрат та чистого доходу підприємця за 2018 рік за даними документальної перевірки становлять: 813762,20 грн. (показник оподаткованого доходу), 805817,16 грн. (документально підтверджені витрати) та 7945,04 грн. (показник чистого доходу)
Водночас, з урахуванням рішення Комісії по розгляду заперечення показник оподаткованого доходу за 2018 рік становить 814920,55 грн., документально підтверджені витрати 806975,51 грн., а показник чистого доходу не змінився і складає 7945,04 грн.
Інакше кажучи, під час перевірки вартість акумулятора, реалізованого на адресу МПП «Дружба» за ціною 1158,35 грн. (без ПДВ) і придбаного у тому ж податковому періоді у іншого постачальника (ПП "ТПК Арсен"), не була врахована як у складі доходів, так і у складі витрат. Після розгляду наданих до заперечень платника документів контролюючим органом було скориговано показник документально підтверджених витрат та показник оподаткованого доходу на суму 1158,35 грн.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо визнання протиправними та скасування ППР форми «Р» № 0057802407, № 0057812407 від 19.03.2025, рішення № 0057832407 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.03.2025, вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0057822407 від 19.03.2025, колегія суддів враховує наступне.
Так, спірні правовідносини врегульовано Податковим кодексом України.
Відповідно до п. п. 198.5. г) п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/ послугах, необоротних активах:
- придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання;
- придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватися в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.
У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Відповідно до п. п. 197.1.15 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування ПДВ операції з надання благодійної допомоги, зокрема безоплатне постачання товарів/послуг благодійним організаціям, утвореним і зареєстрованим відповідно до законодавства, а також надання такої допомоги благодійними організаціями набувачам (суб`єктам) благодійної допомоги відповідно до законодавства про благодійну діяльність та благодійні організації. Під безоплатним постачанням слід розуміти постачання товарів/послуг благодійним організаціям та набувачам благодійної допомоги без будь-якої грошової, матеріальної або інших видів компенсації. У разі недотримання умов, визначених цим підпунктом, такі операції оподатковуються на загальних підставах.
Доходи фізичних осіб - підприємців, отримані протягом календарного року від провадження господарської діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та не грошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.
Для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник податку на додану вартість, не включаються до витрат і доходу суми податку на додану вартість, що входять до ціни придбаних або проданих товарів (робіт, послуг).
До переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать: витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат; витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах; обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством; суми податків, зборів, пов`язаних з проведенням господарської діяльності такої фізичної особи - підприємця (крім ПДВ для фізичної особи - підприємця, зареєстрованого як платник ПДВ, та акцизного податку, податку на доходи фізичних осіб з доходу від господарської діяльності, податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з об`єктів житлової нерухомості); суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом; платежі, сплачені за одержання ліцензій на провадження певних видів господарської діяльності фізичною особою - підприємцем, роялті на користь правовласників, як винагорода за використання об`єктів авторського права і (або) суміжних прав чи як відрахування на користь правовласників на підставі договорів, укладених таким платником податку з організаціями колективного управління відповідно до Закону України "Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав", одержання дозволу, іншого документа дозвільного характеру, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи - підприємця; інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.
Підпункт 177.4.5. пункту 177.4. ст. 177 ПК України передбачає, що не включаються до складу витрат підприємця: витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею (в редакції з 01.01.2018 до 01.01.2022); витрати на придбання та утримання основних засобів, визначених абзацами восьмим - десятим підпункту 177.4.6 цього пункту (редакція з 01.01.2022); документально не підтверджені витрати; витрати, щодо яких за сукупністю умов здійснення операції є підстави вважати, що наявні обставини (факти) свідчать про її здійснення з метою надання неправомірної вигоди службовій особі (у тому числі службовій особі іноземної держави); витрати, які контролюючий орган не враховує (не визнає) внаслідок того, що відповідно до законодавства встановлено, що операція здійснена від імені та/або в інтересах платника податку з метою надання неправомірної вигоди під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтями 369, 369-2 Кримінального кодексу України, прямо чи опосередковано (через третіх осіб), незалежно від розміру неправомірної вигоди.
Зазначені у цій статті підприємці мають право включати до складу витрат, пов`язаних з провадженням їх господарської діяльності, амортизаційні відрахування з відповідним веденням окремого обліку таких витрат. При цьому амортизації підлягають: витрати на придбання основних засобів та нематеріальних активів; витрати на самостійне виготовлення основних засобів (редакція до 01.01.2022), витрати на самостійне виготовлення основних засобів, реконструкцію, модернізацію та інші види поліпшення основних засобів (крім поточного ремонту) (редакція з 01.01.2022). Не підлягають амортизації та повністю включаються до складу витрат звітного періоду витрати на: проведення ремонту, реконструкції, модернізації та інших видів поліпшення основних засобів (редакція до 01.01.2022), проведення поточного ремонту (редакція з 01.01.2022); ліквідацію основних засобів (у частині залишкової вартості). З 01.01.2022 не підлягають амортизації такі основні засоби, як земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові автомобілі. В редакції ПК України, чинній до 01.01.2022, не підлягали амортизації такі основні засоби подвійного призначення, як земельні ділянки; об`єкти житлової нерухомості; легкові та вантажні автомобілі.
Пунктом 161 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України передбачено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування військовим збором є доходи, визначені статтею 163 Кодексу. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Отже, військовий збір нараховується, утримується та перераховується із сум чистого доходу, який визначається виходячи із документально підтверджених витрат, пов`язаних з господарською діяльністю фізичної особи-підприємця.
Що стосується єдиного внеску, згідно із приписами п. 1 частини 2 статті 6 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування” платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок. Відповідно до п. 2 частини 1 статті 7 Закону єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. За приписами частини 5 статті 8 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування” єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.
Згідно з ч. 2, 3 статті 9 Закону України “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування” обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.
З матеріалів справи встановлено, що ППР форми «Р» № 0057802407 від 19.03.2025 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізособами за результатами річного декларування на 64 909,99 грн, з яких 61090,13 грн за податковим зобов`язанням, 3819,89 грн за штрафними (фінансовими) санкціями. 
Суд першої інстанції погодився з висновками контролюючого органу, що ФОП ОСОБА_1 занижений податок на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в загальній сумі 61090,13 грн, так як занижено показник чистого доходу в загальній сумі 339389,61 грн. ППР форми «Р» № 0057812407 від 19.03.2025 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем військ збір, що сплач фіз особами за результатами річного декларування на 5 409,16 грн, з яких 5090,84 грн за податковим зобов`язанням, 318,32 грн за штрафними (фінансовими) санкціями. 
При цьому, контролюючим органом стверджується, що ФОП ОСОБА_1 занижений військовий збір в загальній сумі 5090,84 грн, так як занижено показник чистого доходу в загальній сумі 339389,61 грн. Рішенням № 0057832407 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.03.2025 донараховано 3653,88 грн єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та застосовано штрафні санкції у розмірі 156,32 грн. Вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0057822407 від 19.03.2025 повідомлено, що станом на 01.04.2025 заборгованість (недоїмка, штраф, пеня) зі сплати єдиного внеску становить 3653,88 грн.
Разом із тим, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки. Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). 
Податкове повідомлення-рішення приймається протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному пунктом 44.7 статті 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків. 
Також встановлено, що контролюючим органом було надано відповідь на заперечення до акту документальної планової виїзної перевірки від 06.02.2025 №2615/22-01-24 07/2722822037 за вих. №593/10/22-01-24-07 від 12.03.2025, якою стверджено правомірність включення мною до витрат вартість придбаного акумулятора в сумі 1158,35 грн без ПДВ. 
Відтак, оскаржувані ППР повинні були прийматись з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки. 
Однак, контролюючий орган прийняв оскаржувані рішення виключно на підставі акта перевірки без урахування власних висновків про результати розгляду заперечень на такий акт.
Натомість, судом першої інстанції не враховано, що оскаржувані рішення суб`єкта владних повноважень прийняті 19.03.2025, тобто відповідачем допущено порушення строку їх прийняття (при наявності заперечень позивача, як платника податків до акта перевірки такі рішення повинні були бути прийняті протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів, тобто 3 робочі дні після 12.03.2025, а отже останнім днем строку прийняття таких рішень був 17.03.2025, а не 19.03.2025, як мало місце в даному випадку). 
Також , судом першої інстанції не надано належної оцінки, що для визначення розміру ПДФО, військового збору, ЄСВ базисним є саме розмір чистого оподатковуваного доходу (різниця між загальним оподатковуваним доходом і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи – підприємця).
В даному випадку твердження відповідача та відповідні висновки суду першої інстанції про правомірне включення позивачем до витрат вартості придбаного акумулятора в сумі 1158,35 грн. спричинює інший розмір чистого оподатковуваного доходу. 
Однак, суд першої інстанції робить висновки виключно враховуючи заперечення відповідача, без врахування пояснень позивача та наданих ним документів. Зокрема, під час перевірки вартість акумулятора, реалізованого на адресу МПП «Дружба» за ціною 1158,35 грн. (без ПДВ) і придбаного у тому ж податковому періоді у іншого постачальника (ПП "ТПК Арсен"), не була врахована як у складі доходів, так і у складі витрат. Після розгляду наданих до заперечень платника документів контролюючим органом було скориговано показник документально підтверджених витрат та показник оподаткованого доходу на суму 1158,35 грн., за рахунок чого показник чистого доходу не змінився. 
При цьому, позивачем до заперечення на акт перевірки були надані первинні документи по реалізації акумулятора «а mega BATTERIES Premium (new) 6СТ-60-АЗ» для МПП «Дружба», але не за ціною 1158,35 без ПДВ, як це стверджує відповідач та з чим погодився суд першої інстанції, а за ціною 1500,00 грн без ПДВ (видаткова накладна №24 від 22.08.2018, податкова накладна №26 від 2.08.2018). 
Також, до заперечення позивачем були додані первинні документи на придбання акумулятора «а mega BATTERIES Premium (new) 6СТ-60-АЗ» в ПП «ТПК Арсен» за ціною 1158,35 грн без ПДВ (видаткова накладна №5021 від 18.07.2018, податкова накладна №77 від 18.07.2018). 
Відтак, контролюючим органом було скориговано показник документально підтверджених витрат на суму 1158,35 грн, тому відповідно мав би і змінитись показник чистого доходу (навіть з урахуванням різниці вартості між придбанням та реалізацією в розмірі 341,65 грн без ПДВ).
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо господарських операцій з придбання та використання у господарській діяльності паливно-мастильних матеріалів (бензину), з акту перевірки встановлено, що протягом періоду, який досліджувався, позивачем задекларовано придбання за готівкові і безготівкові кошти та використання у господарській діяльності 34341,99 літрів бензину загальною вартістю 773 488,74 грн. (без ПДВ).
Як вказано у акті, до перевірки позивачем надані щомісячні акти списання паливно-мастильних матеріалів, шляхові листи, договори з постачальниками та покупцями, товарні накладні, рахунки як докази необхідності здійснення підприємцем поїздок власними автомобілями.
За результатами аналізу повноти та достовірності декларування понесених витрат на придбання паливно-мастильних матеріалів та інших пов`язаних витрат встановлено їх завищення в загальній сумі 225231,60 грн., у тому числі: у 2022 за даними показників декларації зазначене придбання ТМЦ на суму 485578 грн., а за даними перевірки підтверджено придбання ТМЦ на суму 423235,86 грн., розбіжність складає 62342,14 грн.; у 2023 за даними показників декларації зазначене придбання ТМЦ на суму 572493 грн., а за даними перевірки підтверджено придбання ТМЦ на суму 410603,54 грн., розбіжність складає 162889,46 грн.
Отже, за 2022 та 2023 контролюючим органом між сумами задекларованого придбання ТМЦ та підтвердженими первинними документами витратами на придбання ТМЦ встановлено розбіжність в розмірі 225231,60 грн.
Зважаючи на це, платнику було запропоновано надати пояснення та документальні підтвердження на спростування виявленої розбіжності.
Підпунктами 177.4.1 та 177.4.4 ПК України встановлено, що до витрат включаються тільки ті, що фактично понесені та підтверджені первинними документами. Первинний документ повинен містити відомості про факт здійснення операції конкретним платником (ст. 9 Закону про бухоблік і ст. 44 ПКУ).
Фіскальний чек може бути первинним документом тільки якщо він підтверджує факт придбання товару саме платником. Якщо ж у чеку взагалі немає можливості встановити покупця, він не підтверджує, хто саме придбав ПММ. 
В свою чергу, витрати на придбання ПММ могли бути визнані за наявності таких документів, як товарні накладні на паливно-мастильні матеріали, договір з АЗС, картки обліку пального.
У письмових поясненнях від 30.01.2025 позивач вказав на те, що значний обсяг використаних придбаних ПММ пояснюється сутністю його діяльності на власному автотранспорті, за допомогою якого він здійснював пошук замовників та постачальників ТМЦ по всій Україні і через що йому необхідно було використовувати значні обсяги пального. 
Оскільки автомобіль потребував постійного обслуговування та проведення поточного ремонту, ним придбавались і використовувались запчастини, диски, акумулятори та інше, відтак платник вважає, що це є його прямими витратами для здійснення підприємницької діяльності. У відповіді на запит №2 від 24.01.2025 позивач зазначив, що ТМЦ, перераховані в додатку до запиту, в подальшій господарській (підприємницькій) діяльності не використовувались. Вартість придбаних ТМЦ, які не використовувались в подальшому, не включалась у витрати до річної декларації.
Також, як зазначається у акті, платник повідомив, що вказана розбіжність виникла за рахунок понесених ним витрат на придбання бензину, придбаного ним протягом 2022 - 2023 років за готівкові кошти, підтвердженням чого були чеки з РРО, в яких відсутня ідентифікація покупця бензину, і тому він не може підтвердити придбання ним особисто вказаних ПММ.
Як встановлено судом першої інстанції, у розрахункових чеках з реєстраторів розрахункових операцій відсутні відомості, які дають змогу ідентифікувати саме позивача як покупця бензину, а тому підтвердити придбання бензину саме ним згідно з цими чеками фактично не є можливим, чого не заперечує і сам платник.
Отже, у цьому випадку податковий орган ставить під сумнів реальність придбання частини пального на суму 225231,60 грн. Платник у письмових поясненнях фактично визнав, що пальне на частину витрат купувалось за готівку і зі змісту чеків немає можливості ідентифікувати покупця, отже він не може довести, що саме він придбавав ці ПММ.
Водночас, акти списання паливно-мастильних матеріалів, шляхові листи, інші докази необхідності здійснення підприємцем поїздок власними автомобілями можуть підтверджувати використання у господарській діяльності певних паливно-мастильних матеріалів, але підтверджують придбання конкретного пального у відповідний період часу на певні визначені суми витрат. 
При цьому, податковий орган частину розрахункових чеків з реєстраторів розрахункових операцій взяв до уваги, а частину поставив під сумнів не надаючи пояснення такого вибіркового підходу до факту придбання ПММ за наявності шляхових листів чи актів списання.
При цьому ні відповідачем, ні судом не заперечується використання (списання) пального у підприємницькій діяльності (на підставі наданих договорів з постачальниками та покупцями, товарних накладних, рахунків і таке інше). 
Таким чином, висновки відповідача є неоднозначні, непослідовні, необґрунтовані.
З огляду на це, суд першої інстанції помилково вважав, що надані платником пояснення та документи не спростовують висновки контролюючого органу щодо не підтвердження понесених позивачем витрат на придбання бензину та завищення таких витрат в сумі 225231,60 грн. за 2022-2023.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо неврахування контролюючим органом доказів подальшої реалізації придбаних платником запасних частин і комплектуючих, та відповідних висновків про завищення витрат, колегія суддів зазначає наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, перевіркою встановлено, що 15.11.2019 позивачем придбані шини марки 215/75R17.5 -16PR TR689A 135/133 L в кількості 4 штук у ПП «ТПК Арсен» на суму 8333,20 грн. ( без ПДВ, податкова накладна № 41 від 15.11.2019, т. 1 а.с.44)
26.11.2019 позивачем реалізовано товар "автогума" в кількості 4 шт. на адресу «Красносільського МПП «МВА» на суму 10000,00 грн. (без ПДВ, податкова накладна № 54 від 26.11.2019, т. 1 а.с.43)
Водночас, на підставі наданих до перевірки документів не було можливим ідентифікувати реалізовані шини, з огляду на що факт реалізації не було визнано як реальну господарську операцію. Наданими суду документами висновки перевірки у цій частині не спростовуються.
Перевіркою встановлено, що 21.01.2022 ОСОБА_1 проведена оплата на рахунок ТОВ «Аквілон - Торг» вартості шин марки 175/70R13 POWERTRAC snowtour 2 шт. на суму 1688,33 грн. (без ПДВ), про що свідчить відповідна податкова накладна №578 від 21.01.2022 ( т. 1 а.с.39) 27.01.2022 ТОВ «Аквілон - Торг» повернуло на банківський рахунок позивача вказану суму оплати, оскільки господарська операція не була проведена.
Позивачем подано та зареєстровано розрахунок коригування по ПДВ №737 від 27.01.2022 ( т. 1 а.с.55) та надано виписку по розрахунковому рахунку, однак у декларації про майновий стан і доходи витрати на придбання ТМЦ на вказану суму не було скориговано (зменшено). 
Під час перевірки відповідач не визнавав факту повернення коштів, а тому вартість шин марки 175/70R13 POWERTRAC snowtour 2 шт. на суму 1688,33 грн. (без ПДВ) зазначена в акті перевірки як придбаний та нереалізований товар. До заперечення на акт перевірки були додані документи, в т.ч. щодо повернення коштів, тому факт повернення коштів був визнаний. Тому відповідач (а з ним погодився суд першої інстанції) стверджує висновки про необхідність коригування (зменшення) в декларації про майновий стан і доходи витрати на придбання ТМЦ на вказану суму. 
Такі висновки є необґрунтованими та помилковими. Під час складання декларації за звітний період – 2022 рік (яка заповнювалась та подавалась за підсумками 2022 року у 2023 році) позивачем були враховані як сума оплати, так і сума повернення коштів (що були проведені в січні 2022 року). Податкова база в цій частині не змінилась, а відтак і змін ніяких вчиняти не потрібно було. 
Врахування суми «придбаного» товару на суму 1688,33 грн. (без ПДВ) (за який були повернуті кошти) впливає на розмір показника витрат та чистого доходу, а отже оскаржувані рішення контролюючого органу є неправомірними, а рішення суду про відмову в задоволенні позову підлягає скасуванню в цій частині. 
Крім того, судом першої інстанції не враховано: У таблиці акту перевірки «автомобільні акумулятори» позиція №1 мною в ТОВ ТК «ЄВРОПЛЮС» не придбавалася. В постачальника ТОВ ТК «ЄВРОПЛЮС» придбавався котел газовий. Позиція № 2 в ТОВ «Укр-Петроль» позивачем не придбавалась. Такий акумулятор був набутий від ПП «ТПК АРСЕН» 29.08.2018, і цього ж дня реалізований для МПП «Дружба» (разом з котлом, придбаним в ТОВ ТК «ЄВРОПЛЮС»). 
Що стосується позиції №1 у таблиці «автомобільні запчастини» з посиланням відповідача на п.п.177.4.5 п.177.4 ст.177 ПК України в редакції станом на 16.01.2020 (не включаються до складу витрат у тому числі витрати на утримання основних засобів), колегія суддів враховує наступне.
Підпункт 177.4.5 п.177.4 ст. 177 ПК України у редакції на 16.01.2020 передбачав, що до складу витрат не включаються витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених відповідно до пункту 177.4.6 цієї статті. У той же час, легковий автомобіль підприємця не був віднесений до засобів подвійного призначення, якщо він використовується виключно в господарській діяльності. Тому витрати на його утримання (запчастини, фари, акумулятор) і поточний ремонт дозволялись.
Отже, витрати на придбання фар для автомобіля включалась у витрати звітного періоду якщо автомобіль використовується в господарській діяльності, комплектуючі придбані саме для цього авто, наявні первинні документи (накладна, чек, акт виконаних робіт) на придбання, комплектуючі призначені для поточного ремонту, а не для модернізації, що збільшує вартість основного засобу.
Як видно з наданої до позову видаткової накладної №50 від 16.10.2021 (т. 1 а. с. 138), ФОП ОСОБА_1 придбав у ФОП ОСОБА_2 комплектуючі для автомобіля Toyota Verso: фари ліву та праву за ціною 4500 грн. за кожну.
Водночас, як видно зі змісту п. 1.8 розділу 1 Вступна частина акту перевірки, в числі об`єктів, які офіційно використовувались у діяльності платника відповідно до форми 20-ОПП у період, що підлягав перевірці, зазначений лише один легковий автомобіль - Mercedes Benz д.н. НОМЕР_2 . Використання автомобіля Toyota Verso в офіційній господарській діяльності позивача у вказаний період належними первинними документами не підтверджується і під час перевірки не встановлено. 
Натомість, на стор. 42 Акту перевірки видно, що за даними проведеної документальної перевірки встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 у період з 01.01.2018 по 31.12.2023 використовував також наступні об`єкти оподаткування, а саме, зокрема, автомобіль Toyota Verso, д.н. НОМЕР_3 (скан.копії документів до Акта перевірки додаються).
Таким чином висновки суду, що все вищевикладене не впливало на результати перевірки є помилковими. При перевірці відповідачем досліджувались і інші витрати на утримання транспортного засобу - автомобільні запчастини, які також були придбані і списані згідно актів списання, однак відповідач таких не враховував, натомість зарахував такі до показника витрат, навіть від тих самих контрагентів – ТОВ «Епіцентр К» і ФОП ОСОБА_2 .
Отже, так як за результатами розгляду наданих до заперечень платника документів змінився показник донарахованого чистого доходу за 2018-2023, у тому числі за 2018, відповідно змінились показники донарахованого податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування військового збору, а також донарахованого єдиного внеску.
Таким чином, колегія суддів вважає, що всі нараховані суми у податкових повідомленнях - рішеннях форми «Р» № 0057802407, № 0057812407, рішенні про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.03.2025, вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0057822407 від 19.03.2025 є необґрунтованими, а відтак рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні в позові щодо цієї вимоги підлягає скасуванню.
Зважаючи на це, правомірність податкових повідомлень - рішень №0057802407, №0057812407, рішення про застосування штрафних санкцій №0057832407 та вимоги про сплату боргу (недоїмки) Ф-0057822407, прийнятих у зв`язку з висновками про заниження чистого оподаткованого доходу, наявними у справі доказами не спростовується.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо правомірності податкового повідомлення - рішення №0057782407, колегія суддів зазначає.
Як встановлено зі змісту акту, під час перевірки контролюючим органом на підставі даних Єдиного реєстру податкових накладних та первинних бухгалтерських документів проведене співставлення інформації щодо показників придбаних та реалізованих платником в господарській діяльності товарно - матеріальних цінностей. За результатами співставлення встановлено відсутність подальшої реалізації та відсутність на залишках платника окремих товарно - матеріальних цінностей (13 вікон ПХВ ) на загальну суму 370462,63 грн. (ПДВ 74092,53 грн.)
Відповідно до п. п. 198.5. г) п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами, придбаними/виготовленими з податком на додану вартість, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
У разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи в подальшому починають використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, у тому числі переведення невиробничих необоротних активів до складу виробничих необоротних активів, платник податку може зменшити суму податкових зобов`язань, що були нараховані відповідно до цього пункту, на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, зазначеної в абзаці першому цього пункту, зареєстрованого в Єдиному реєстрі податкових накладних.
З метою застосування цього пункту податкові зобов`язання визначаються по товарах/ послугах, необоротних активах: придбаних для використання в неоподатковуваних операціях - на дату їх придбання; придбаних для використання в оподатковуваних операціях, які починають використовуватись в неоподатковуваних операціях, - на дату початку їх фактичного використання, визначену в первинних документах, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні.
У разі якщо на момент перевірки платника податку контролюючим органом в акті вибіркової (часткової) інвентаризації, проведеної платником податку на вимогу такого органу, виявлено нестачу придбаних таким платником товарів (крім випадку, якщо така нестача обумовлена знищенням внаслідок дії обставин непереборної сили, що підтверджується відповідно до законодавства), для цілей розділу V цього Кодексу такі товари вважаються використаними платником податку в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.
Згідно з п.п. 197.1.15 п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування ПДВ операції з надання благодійної допомоги, зокрема безоплатне постачання товарів/послуг благодійним організаціям, утвореним і зареєстрованим відповідно до законодавства, а також надання такої допомоги благодійними організаціями набувачам (суб`єктам) благодійної допомоги відповідно до законодавства про благодійну діяльність та благодійні організації. Під безоплатним постачанням слід розуміти постачання товарів/послуг благодійним організаціям та набувачам благодійної допомоги без будь-якої грошової, матеріальної або інших видів компенсації. У разі недотримання умов, визначених цим підпунктом, такі операції оподатковуються на загальних підставах.
Як вказує позивач у позові, товарно - матеріальні цінності були безоплатно передані постраждалим жителям області як благодійна допомога після ракетних обстрілів. Водночас, на той час питання документального бухгалтерського оформлення операції передачі ним не розглядалось як нагальне, з огляду на що відповідні документи не були оформлені.
Як вірно зазначає суд першої інстанції, факт передачі вказаних товарів у вигляді благодійної допомоги третім особам належними первинними документами не підтверджений, на що звернув увагу контролюючий орган під час перевірки.
Судом встановлено, що первинні документи стосовно операції передачі товарно-матеріальних цінностей як благодійної допомоги були відсутні, що означає, що такі операції оподатковуються на загальних підставах. 
З огляду на це, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що висновок податкового органу про те, що позивачем занижене податкове зобов`язання з податку на додану вартість за період, що перевірявся, по товарно - матеріальних цінностях, які фактично не використовувались в межах господарської діяльності, в сумі 74092,53 грн., належними доказами не спростовується.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо податкового повідомлення - рішення №0057732407, колегія суддів враховує наступне.
Згідно з цим рішенням на ОСОБА_1 за порушення вимог п.201.1, п.201.10 ст.201, пункту 11 підрозділу 2 розділу ХХ Податкового кодексу України, п.11 Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307, накладено штраф 11606,71 грн.
Як встановлено судом першої інстанції з акту перевірки, відповідно до інформації ІКС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 не зареєстровано у ЄРПН податкові накладні в сумі ПДВ 23213,40 грн., по яких відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового Кодексу України була зупинена їх реєстрація у ЄРПН.
Отже, стосовно позивача рахувались податкові накладні/розрахунки коригування, реєстрація у ЄРПН яких була зупинена, однак у подальшому вони також не були зареєстровані.
Пунктом 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України передбачено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) у встановлений Податковим Кодексом України термін. Відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового Кодексу України реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України. Порядок прийняття рішень про реєстрацію/відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування в ЄРПН затверджений наказом Міністерства фінансів України від 12.12.2019 № 520 (далі - Порядок №520). У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН платник податку має право подати копії документів та письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію/відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН (п.4 Порядку №520). Згідно з п. 6 Порядку №520 письмові пояснення та копії документів, зазначених у п. 5 Порядку №520, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного в податковій накладній/розрахунку коригування.
Якщо платником податку протягом 365 календарних днів не подано документів, зазначених у п.5 Порядку №520, комісіями регіонального рівня відповідно до п.11 Порядку №520 приймаються рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН.
Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.
Згідно з п. 120-1.1 статті 120-1 ПК України порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі: 10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів; 20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів.
Пункт 192.1 статті 192 ПК України передбачає, що якщо після постачання товарів/ послуг здійснюється будь-яка зміна суми компенсації їх вартості, включаючи наступний за постачанням перегляд цін, перерахунок у випадках повернення товарів/ послуг особі, яка їх надала, або при поверненні постачальником суми попередньої оплати товарів/послуг, суми податкових зобов`язань та податкового кредиту постачальника та отримувача підлягають відповідному коригуванню на підставі розрахунку коригування до податкової накладної, складеному в порядку, встановленому для податкових накладних, та зареєстрованому в Єдиному реєстрі податкових накладних.
Розрахунок коригування до податкової накладної складається також у випадку виправлення помилок, допущених при складанні податкової накладної, у тому числі не пов`язаних із зміною суми компенсації вартості товарів/послуг.
Отже, у випадку помилкового складання податкової накладної, помилки при складанні податкової накладної, платник податку з метою виправлення допущеної помилки має право згідно з пунктом 192.1 статті 192 ПК України скласти розрахунок коригування до помилкової податкової накладної. Такий розрахунок коригування підлягає реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку на додану вартість, на адресу якого виписано помилкову податкову накладну. В свою чергу, складання та реєстрація в подальшому розрахунку коригування, яким «анулюється» несвоєчасно зареєстрована податкова накладна, не звільняє платника ПДВ від відповідальності за вчинене правопорушення.
Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 26 червня 2018 у справі №816/1990/17, від 23 липня 2019 у справі №816/955/18, від 01 липня 2022 у справі №804/3526/18, від 29 червня 2023 у справі №640/10288/19.
З огляду на це, позиція контролюючого органу стосовно відхилення доводів платника щодо причин не реєстрації ним податкових накладних №21 та №22 від 20.04.2021 ( на думку платника складені помилково), є слушною і не спростовується наявними у справі доказами.
Стосовно ж інших незареєстрованих податкових накладних (№32 від 27.07.2020, №65 від 24.10.2020, №69 від 24.10.2020, №78 від 13.11.2020, №79 від 13.11.2020) належні докази на підтвердження правомірності причин не реєстрації цих накладних суду також не надані, і наявними у справі матеріалами висновки контролюючого органу в цій частині не спростовуються.
Отже, рішення суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованим та не спростовується доводами апеляційної скарги.
Оцінюючи обґрунтованість податкового повідомлення - рішення №0057852407, суд першої інстанції встановив, що відповідно до акту перевірки за перевірений період позивачем у звітності 4-ДФ (1 -ДФ) відображено за "157" ознакою доходів виплату 1295418,78 грн. за придбані товарно - матеріальні цінності 74 фізичним особам - підприємцям. 
Водночас, ФОП ОСОБА_1 протягом 1 кварталу 2021 (2 та 3 березня 2021) здійснив перерахування коштів в сумі 2456 грн. та 5756 грн. для 2 постачальників товарно-матеріальних цінностей фізичних осіб - підприємців ( ОСОБА_3 та Гапоненко В.О.) без відображення їх у звітності за формою 4-ДФ.
У позові позивач посилається на те, що він не виконував функцію податкового агента у цьому випадку, тому не був зобов`язаний відображати вказані операції у звітності за формою 4-ДФ.
Відповідно до п.п.14.1.180. п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб є юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або не грошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність контролюючим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу. Згідно з п.177.8 ст.177 ПК України під час нарахування (виплати) фізичній особі - підприємцю доходу від здійснення нею підприємницької діяльності суб`єкт господарювання та/або самозайнята особа, які нараховують (виплачують) такий дохід, не утримують податок на доходи у джерела виплати, якщо фізичною особою - підприємцем, яка отримує такий дохід, надано копію документу, що підтверджує її державну реєстрацію відповідно до закону як суб`єкта підприємницької діяльності.
Згідно з п.51.1 ст.51 ПК України платники податків, у тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.
Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку та форма Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (форма № 1ДФ) затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 №4.
Відповідно до п.3.1 п.3 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку в графі 2 "Податковий номер або серія та номер паспорта” відображається реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта фізичної особи (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовились від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті), про яку надається інформація в податковому розрахунку. Відповідно до п. 3.2 у графі 3а "Сума нарахованого доходу" відображається (за звітний квартал) дохід, який нарахований фізичній особі відповідно до ознаки доходу згідно з довідником ознак доходів, наведеним у додатку до цього Порядку. та п. 3.3 У графі 3 "Сума виплаченого доходу" відображається сума фактично виплаченого доходу платнику податку податковим агентом. 
Відповідно до п. 3.4 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, у графі 4а „Сума нарахованого податку” відображається сума податку, нарахованого та утриманого з доходу та п. 3.5 Порядку у графі 4 „Сума перерахованого податку” відображається фактична сума перерахованого податку до бюджету. Згідно з п.3.6 Порядку у графі 5 „Ознака доходу” зазначається ознака доходу згідно з довідником ознак доходів, наведеним у додатку до цього Порядку. Ознака доходу визначається до нарахованого доходу. При виплаті доходів фізичним особам підприємцям зазначається ознака «157- доходи виплачені самозайнятим особам».
Відтак, згідно з п.51.1 ст.51 Податкового кодексу України платники податків, в тому числі податкові агенти, зобов`язані подавати контролюючим органам у строки, встановлені ПК України для податкового кварталу, податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків.
Виплати самозайнятим особам (в т.ч. ФОП) підлягають відображенню у формі 1-ДФ/4-ДФ, для цього використовується ознака доходу «157», ці виплати відображаються в графах 3 та 3а, тоді як графи утриманих податків залишаються порожніми, оскільки утримання не здійснюється.
Згідно з п. 119.1 ст.119 ПК України неподання, подання з порушенням встановлених строків, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями або з помилками податкової звітності про суми доходів, нарахованих (сплачених) на користь платника податків, суми утриманого з них податку, а також суми, нараховані (виплачені) фізичним особам за товари (роботи, послуги), якщо такі недостовірні відомості або помилки призвели до зменшення та/або збільшення податкових зобов`язань платника податку та/або до зміни платника податку, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
При цьому, судом першої інстанції не взято до уваги доводи ОСОБА_1 у цій частині ґрунтуються на тому, що позивач, який виплачує дохід такій самозайнятій особі за постачання товарно - матеріальних цінностей або послуг, не є податковим агентом у розумінні ПК України, отже не зобов`язаний відображати таку інформацію у податковому розрахунку за формою 4-ДФ.
Разом із тим, самозайнята особа є податковим агентом у відношенні до фізичної особи-підприємця і відповідно, повинна подавати звіт за формою № 4-ДФ лише у випадку, коли самозайнята особа виплачує дохід фізичній особі-підприємцю, та нараховує, утримує і сплачує податок до бюджету з цього доходу.
Однак, зважаючи на те, що фізичними особами-підприємцями, щодо яких позивачем не була зазначена інформація у формі № 4-ДФ, були надані копії документів, що підтверджують їх державну реєстрацію як суб`єктів підприємницької діяльності.
Отже, позивачем правомірно відповідно до пункту 177.8 статті 177 ПК України податок на доходи не утримувався, оскільки в даному випадку останній не виступає податковим агентом щодо таких осіб. Обов`язок щодо подання інформації про виплату доходу зазначеним фізичним особам-підприємцям за формою № 4-ДФ у позивача відсутній (позиція Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2019 року у справі №825/809/16 касаційне провадження №К/9901/6047/18, у постанові від 28.09.2021 у справі № 809/4194/15).
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції щодо податкового повідомлення - рішення №0057752407, яким на позивача накладені штрафні санкції у розмірі 18523,13 грн., колегія суддів враховує наступне.
Так, відповідно до п. 201.1 ст.201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.
Форма податкової накладної та форма розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної та порядок їх заповнення затверджені наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307 (далі - Порядок № 1307). Згідно з п. 5 Порядку №1307 податкова накладна складається на дату виникнення податкових зобов`язань постачальника (продавця). Відповідно до п. 18 Порядку податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).
Зі змісту акту перевірки встановлено, що в порушення вимог п.201.1, 201.10 ст.201 Податкового кодексу України, вимог Порядку заповнення податкової накладної, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.2015 №1307, позивачем не складено та не зареєстровано у ЄРПН податкові накладні за січень 2021 - грудень 2023 в сумі 74092,53 грн. ПДВ (перелік яких наведений у акті).
Наявними у справі доказами вказані обставини не спростовуються, з огляду на що підстав для скасування цього податкового повідомлення - рішення суд першої інстанції, як і суд апеляційної інстанції, не встановив.
Таким чином, наявні підстави для визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень: форми «Р» № 0057802407, № 0057812407, від 19.03.2025, форми "ПС" №0057852407 від 19.03.2025, рішення № 0057832407 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.03.2025, вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0057822407 від 19.03.2025.
Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою адміністративний позов задовольнити частково. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 08 грудня 2025 року скасувати.
Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Хмельницькій області: форми «Р» № 0057802407, № 0057812407 від 19.03.2025, форми "ПС" №0057852407 від 19.03.2025, рішення № 0057832407 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 19.03.2025, вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-0057822407 від 19.03.2025.
В іншій частині позову, відмовити. 
Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст. 328, 329 КАС України.
Постанова суду складена в повному обсязі 11 червня 2026 року 
Головуючий	 		Смілянець Е. С.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Полотнянко Ю.П.    Драчук Т. О.