ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД 
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Володимира Винниченка 1, м. Дніпро, 49505
E-mail: inbox@dp.arbitr.gov.ua, тел. (056) 377-18-58, fax (056) 377-38-63

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2026	м. Дніпро	Справа № 904/7053/25	

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Іванової Т.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) представників сторін справу
за позовом Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, Київська область, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25; ідентифікаційний код 00100227)
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Цинор Груп" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Миколи Руденко, будинок 29А; ідентифікаційний код 32857356)
про стягнення авансового платежу, процентів за користування авансовим платежем, 3% річних інфляційних втрат, пені та штрафу за договором поставки товару №24-237959-25 від 24.06.2025 у загальному розмірі 82 793,85 грн

ВСТАНОВИВ:
І. Суть спору

1. Стислий виклад позиції позивача
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Приватним акціонерним товариством Національна енергетична компанія "Укренерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Цинор Груп" укладено договір поставки товару від 24.06.2025 № 24-237959-25, за умовами якого відповідач зобов`язався поставити товар у визначені договором строки, а позивач здійснити його оплату, у тому числі шляхом попередньої оплати (авансу). На виконання умов договору позивач сплатив відповідачу авансовий платіж у розмірі 50% ціни договору. Всупереч умовам договору відповідач не виконав свого обов`язку щодо поставки товару в повному обсязі у встановлений строк, у зв`язку з чим поставка була здійснена лише частково.
За таких обставин авансовий платіж у частині непоставленого товару відповідачем повернутий не був, а вимоги позивача щодо його повернення залишені без задоволення, що зумовило звернення позивача до суду з даним позовом про стягнення суми невикористаного авансу, процентів за користування авансовим платежем, інфляційних втрат, трьох відсотків річних, а також передбачених договором штрафних санкцій.

2. Стислий виклад заперечень відповідача
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на позов у порядку, передбаченому статтею 165 Господарського процесуального кодексу України.
З приводу дотримання судом прав відповідача під час розгляду даної справи слід зазначити таке.
Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.
Частиною 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Судом було з`ясовано, що відповідач має зареєстрований Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, що підтверджується відповіддю №29187165 від 17.12.2025 про наявність зареєстрованого Електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі (а.с. 119).
Враховуючи вказане, ухвала суду від 17.12.2025 була направлена учасникам справи засобами електронного зв`язку, в тому числі відповідачу в його Електронний кабінет в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи.
За змістом частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.
Враховуючи вказане, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України, ухвала господарського суду від 17.12.2025 вважається врученою відповідачу 19.12.2025, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа в Електронний кабінет відповідача в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (а.с. 124).
Крім того, з метою належного повідомлення відповідача про обставини даної справи, господарським судом здійснено поштове направлення ухвали суду від 17.12.2025 відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю "Цинор Груп" (ідентифікаційний код 32857356) за адресою: 49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Миколи Руденко, будинок 29А, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 116-117).
Однак вказана поштова кореспонденція, надіслана на юридичну адресу відповідача, повернулася на адресу господарського суду з довідкою Акціонерного товариства "Укрпошта" форми 20 "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.127-130).
З огляду на викладене, господарським судом було вжито додаткових заходів з метою належного повідомлення відповідача та інших учасників справи про обставини даної справи, а саме оприлюднення на офіційному сайті господарського суду оголошення (https://dp.arbitr.gov.ua/sud5005/pres-centr/news/1945614) яким, зокрема, повідомлено відповідача про можливість подання до суду відзиву на позовну заяву, протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду про відкриття провадження у справі
Також з метою належного повідомлення відповідача про обставини даної справи, господарським судом здійснено направлення ухвали суду від 17.12.2025 відповідачу за допомогою засобів електронного зв`язку на його електронні адреси, а саме vskladnikov@ukr.net - вказану в договорі та zinor@ukr.net - вказану у відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що підтверджується наявними у матеріалах справи електронними листами (а.с. 125, 134). 
Також суд наголошує, що за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.
Згідно із даними Єдиного державного реєстру судових рішень, зокрема, ухвалу господарського суду від 17.12.2025 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/132689938) надіслано судом 18.12.2025, зареєстровано в реєстрі 18.12.2025 та забезпечено надання загального доступу 19.12.2025, тобто завчасно; отже у відповідача були всі дані, необхідні для пошуку та відстеження руху справи, а також поданими у ній заявами по суті справи, а також реальна можливість отримання такої інформації також із вказаного відкритого джерела - у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області по даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Так, ухвалою суду від 17.12.2025, з урахуванням вимог частини 8 статті 165 Господарського процесуального кодексу України, судом було запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом 15-ти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
Враховуючи встановлену судом вище дату отримання ухвали суду відповідачем в електронному вигляді (19.12.2025), граничним строком, з урахуванням частин 1, 2, 4 статті 116 Господарського процесуального кодексу України, для подання відзиву на позовну заяву було 05.01.2026.
Судом враховані Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень, затверджені наказом Міністерства інфраструктури України №958 від 28.11.2013, на випадок направлення відповідачем відзиву на позовну заяву або клопотання до суду поштовим зв`язком.
Отже, станом на момент ухвалення судового рішення строк на подання відзиву на позовну заяву, з урахуванням додаткового строку на поштовий перебіг та враховуючи обмеження, пов`язані з запровадженням воєнного стану, закінчився.
Слід зауважити, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України). 
Будь-яких клопотань про продовження вказаного процесуального строку у порядку, передбаченому частиною 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України, до суду від відповідача не надходило; поважних причин пропуску вказаного строку суду також не повідомлено. 
Згідно із частиною 1 статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. 
Суд вважає, що відповідач не скористався своїм правом на надання відзиву на позовну заяву, та вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами.
Більше того, права відповідача, як учасника справи, не можуть забезпечуватись за рахунок порушення права позивача на розумність строків розгляду справи судом (на своєчасне вирішення спору судом), що є безпосереднім завданням господарського судочинства, та яке відповідно до норм частини 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Беручи до уваги, що відповідач у строк, встановлений частиною 1 статті 251 Господарського процесуального кодексу України та ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 26.12.2025, не скористався правом на подачу до суду відзиву на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

ІІ. Процесуальні дії у справі. Заяви, клопотання
12.12.2025 до господарського суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Цинор Груп" про стягнення авансового платежу, процентів за користування авансовим платежем, інфляційних втрат та пені за договором поставки товару №24-237959-25 від 24.06.2025 у загальному розмірі 82 793,85 грн.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.12.2025 справу №904/7053/25 передано на розгляд судді Івановій Т.В.
17.12.2025 ухвалою господарського суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

ІІІ. Фактичні обставини справи
Спір у даній справі виник у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором поставки товару №24-237959-25 від 24.06.2025. Отримавши від позивача авансовий платіж у розмірі 50 % ціни договору, відповідач у встановлений договором строк не здійснив поставку товару в повному обсязі, обмежившись його частковою поставкою. Унаслідок часткової поставки товару відповідач безпідставно утримував відповідну частину авансового платежу, що зумовило виникнення заборгованості за грошовим зобов`язанням.
Предметом доказування у даній справі є такі обставини:
(1) Факт укладення між сторонами договору поставки товару та його умови.
(2) Факт сплати позивачем авансового платежу та його розмір.
(3) Факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки.
(4) Підстави нарахування передбачених договором і законом штрафних санкцій та компенсаційних платежів.

1. Укладення між сторонами договору поставки товару та його умови.
Як вбачається з матеріалів справи, 24.06.2025 між Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго", як покупцем, та Товариства з обмеженою відповідальністю "Цинор Груп", як постачальником, було укладено договір поставки товару №24-237959-25 (далі - договір, а.с. 69-81). 
Відповідно до умов пункту 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити товар в асортименті, кількості і за цінами, визначеними в додатку № 1 (а.с. 71-85) до договору (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти належним чином поставлений товар та оплатити його на умовах договору. 
Предмет закупівлі (за ДК 021:2015): 44160000-9 магістралі, трубопроводи, труби, обсадні труби, тюбінги та супутні вироби труби сталеві (для БудРем) (пункт 1.2. договору).
Згідно умов пунктом 1.3. договору найменування, асортимент, одиниця вимірювання, характеристики товару, інші вимоги до товару, документів щодо товару тощо визначаються згідно з додатком № 1 до договору (специфікацією) та іншими умовами договору відповідно.
Ціна договору становить 187 581,65 грн, крім того ПДВ - 37 516,33 грн, всього з ПДВ - 225 097,98 грн (пункт 2.2. договору).
Відповідно до умов пунктів 3.3., 3.1.1., 3.1.2. договору покупець здійснює оплату на наступних умовах: аванс, розмір якого становить 50% від ціни договору, сплачується постачальнику протягом 10 робочих днів з дати надання ним (після набрання договором чинності) рахунку-фактури (постачальник зобов`язаний надати рахунок на суму авансу вказану в процентному відношенні від ціни договору). Решта оплати здійснюється оплати здійснюється покупцем протягом 15 робочих днів з дати підписання сторонами видаткової накладної та за наданим постачальником рахунком-фактурою.
Згідно пункту 3.8. договору встановлено, що у разі порушення договірних зобов`язань з вини постачальника, а також у разі коли правова підстава для утримання авансу постачальником відпала (розірвання договору, відмова від зобов`язання, тощо), всі авансові платежі, які не підтверджені відповідними видатковими накладними, підписаними сторонами, підлягають поверненню покупцю протягом 3 банківських днів з дня отримання відповідної вимоги покупця з урахуванням індексу інфляції та процентів в розмірі облікової ставки Національного банку України за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 Цивільного кодексу України від суми авансового платежу за кожен день користування авансом, починаючи з дня його зарахування на рахунок постачальника незалежно від того, припинені зобов`язання за договором на дату отримання вимоги покупця чи ні.
Пунктом 5.1. договору передбачено, що постачальник здійснює поставку товару протягом 30 календарних днів з дати оплати авансового платежу, але не пізніше 31.08.2025, (в залежності від того, яка дата наступить раніше), за адресою (місцем) поставки (передачі) товару - вказаним в додатку 1 до договору. Поставка товару здійснюється на умовах DDP в редакції Міжнародних правил "Інкотермс" (редакції 2010 року). Одержувачем товару за цим договором є Відокремлений підрозділ "Будівництво і ремонт".
Відповідно пункту 8.3. договору за порушення строків поставки, строків усунення недоліків товару постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% (нуль цілих одна десята відсотка) вартості товару, строк поставки/усунення недоліків якого порушений, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів постачальник повинен додатково сплатити покупцю штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.
Договір набирає чинності з дати його підписання обома сторонами та діє до 30.09.2025, а в частині виконання гарантійних зобов`язань - до повного виконання (пункт 13.1 договору).
Пунктом 15.3. визначено додатки до договору є невід`ємною частиною договору: додаток № 1 до договору - специфікація. Зазначені документи набувають статусу договірних після їх підписання.
24 червня 2025 року між покупцем та постачальником було підписано додаток № 1 до договору специфікацію (а.с. 75-81) в якій визначили найменування, кількість і вартість товару.
Загальними умовами специфікації визначено:
Строк та умови поставки товару: постачальник здійснює поставку товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати оплати авансового платежу, але не пізніше 31.08.2025, (в залежності від того, яка дата наступить раніше). Поставка здійснюється на умовах DDP в редакції Міжнародних правил "Інкотермс" (в редакції 2010 року). 
Місце та обсяг поставки товару: відповідно до таблиці № 2 цього додатку.
Відповідно до умов пункту 1 додаткових умов специфікації, увесь запропонований товар повинен бути новим (не бути таким, що вживався чи експлуатувався), виготовленим не раніше 2024 року, термін та умови його зберігання не порушені. 
При поставці товар повинен супроводжуватись наступними документами: товарно-транспортною накладною, видатковою накладною, сертифікатом якості/відповідності, та/або паспортом на товар, тощо (пункт 3 додаткових умов специфікації).
Додатковою угодою №1 від 24.06.2025 до договору №24-237959-25 від 24.06.2025 (далі - додаткова угода, а.с. 82-91) сторонами було пункт 2.2. розділу 2. "ціна договору" договору викладено у наступній редакції: "2.2. Ціна Договору становить 185 359,01 грн, крім того ПДВ - 37 071,80 грн, всього з ПДВ - 222 430,81 грн" (пункт 1 додаткової угоди).
Пунктом 2 додаткової угоди сторони погодили змінити додаток 1 до договору та викласти його у новій редакції, що додається до даної додаткової угоди №1 і є невід`ємною частиною цієї угоди і договору.
Дана додаткова угода вступає в силу з моменту підписання її сторонами та є невід`ємною частиною договору (пункт 4 додатково угоди).
24 червня 2025 року між покупцем та постачальником було підписано зі змінами додаток № 1 до договору специфікацію (а.с. 82, зворотній аркуш - 91) в якій визначили найменування, кількість і вартість товару.
Загальними умовами специфікації визначено:
Строк та умови поставки товару: постачальник здійснює поставку товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати оплати авансового платежу, але не пізніше 31.08.2025, (в залежності від того, яка дата наступить раніше). Поставка здійснюється на умовах DDP в редакції Міжнародних правил "Інкотермс" (в редакції 2010 року). 
Місце та обсяг поставки товару: відповідно до таблиці № 2 цього додатку.
Відповідно до умов пункту 1 додаткових умов специфікації, увесь запропонований товар повинен бути новим (не бути таким, що вживався чи експлуатувався), виготовленим не раніше 2024 року, термін та умови його зберігання не порушені. 
При поставці товар повинен супроводжуватись наступними документами: товарно-транспортною накладною, видатковою накладною, сертифікатом якості/відповідності, та/або паспортом на товар, тощо (пункт 3 додаткових умов специфікації).
Судом встановлено, що у вказаному договорі поставки товару та додатковій угоді до нього сторонами було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов, встановлених законом для даного виду договорів, отже, з урахуванням презумпції правомірності правочину, такий договір поставки товару є правомірним, укладеним та таким, що породжує у сторін права та обов`язки щодо його виконання.
У матеріалах справи відсутні та сторонами не надані докази визнання недійсним даного договору поставки товару чи визнання його неукладеним в певній частині. Також відсутні докази про розірвання такого договору.

2. Сплата позивач авансового платежу та його розмір.
Відповідно до умов пунктів 3.3., 3.1.1., 3.1.2. договору покупець здійснює оплату на наступних умовах: аванс, розмір якого становить 50% від ціни договору, сплачується постачальнику протягом 10 робочих днів з дати надання ним (після набрання договором чинності) рахунку-фактури (постачальник зобов`язаний надати рахунок на суму авансу вказану в процентному відношенні від ціни договору). Решта оплати здійснюється оплати здійснюється покупцем протягом 15 робочих днів з дати підписання сторонами видаткової накладної та за наданим постачальником рахунком-фактурою.
Додатковою угодою №1 від 24.06.2025 до договору №24-237959-25 від 24.06.2025 (далі - додаткова угода, а.с. 82-91) сторонами було пункт 2.2. розділу 2. "ціна договору" договору викладено у наступній редакції: "2.2. Ціна Договору становить 185 359,01 грн, крім того ПДВ - 37 071,80 грн, всього з ПДВ - 222 430,81 грн" (пункт 1 додаткової угоди).
Відповідачем відповідно до умов договору виставлено позивачу рахунок на оплату №260625/1 від 26.06.2025 (а.с. 95) на суму у загальному розмірі 222 430,81 грн.
Відповідно до платіжної інструкції №203202 від 04.07.2025 (а.с. 92) позивачем було здійснено авансовий платіж у розмірі 50 % на суму 111 215,40 грн.

3. Неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором поставки.
Відповідно до умов пункту 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити товар в асортименті, кількості і за цінами, визначеними в додатку № 1 до договору (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти належним чином поставлений товар та оплатити його на умовах договору. 
Пунктом 5.1. договору передбачено, що постачальник здійснює поставку товару протягом 30 календарних днів з дати оплати авансового платежу, але не пізніше 31.08.2025, (в залежності від того, яка дата наступить раніше), за адресою (місцем) поставки (передачі) товару - вказаним в додатку 1 до договору. Поставка товару здійснюється на умовах DDP в редакції Міжнародних правил "Інкотермс" (редакції 2010 року). Одержувачем товару за цим договором є Відокремлений підрозділ "Будівництво і ремонт".
24 червня 2025 року між покупцем та постачальником було підписано зі змінами додаток № 1 до договору специфікацію (а.с. 82, зворотній аркуш - 91) в якій визначили найменування, кількість і вартість товару.
Загальними умовами специфікації визначено:
Строк та умови поставки товару: постачальник здійснює поставку товару протягом 30 календарних днів з дати оплати авансового платежу, але не пізніше 31.08.2025, (в залежності від того, яка дата наступить раніше). Поставка здійснюється на умовах DDP в редакції Міжнародних правил "Інкотермс" (в редакції 2010 року).
Згідно платіжної інструкції № 203202 від 04.07.2025 (а.с. 92) позивачем було здійснено авансовий платіж у розмірі 50 % на суму 111 215,40 грн.
Отже, враховуючи умови договору та дату здійснення позивачем оплати авансу, відповідач повинен був поставити товар на адресу позивача до 03.08.2025.
Відповідно до видаткових накладних відповідачем поставлено на адресу позивача товар на суму 62 367,58 грн, зокрема, за видатковою накладною №110825/1 від 11.08.2025 на суму 25082,40 грн разом із ПДВ (а.с.93), видатковою накладною №110825/2 від 11.08.2025 на суму 7065,20 грн разом із ПДВ (а.с.93, зворотній аркуш) та за видатковою накладною №70825/1 від 07.08.2025 на суму 30 219,98 грн разом із ПДВ (а.с.94).
Товар на суму 160 063,23 грн відповідачем на адресу позивача в супереч умовам договору поставлено не було.
Враховуючи неналежне виконання умов договору, позивачем було направлено на адресу відповідача претензію вих.№ 01/65526 від 29.10.2025 (а.с. 11-12) відповідно до якої, позивач просив сплатити на його користь 313,76 грн пені за порушення умов договору поставки від 24.06.2025 № 24-237959-25 та виконати умови договору, здійснити повну поставку.
Вказана претензія була направлена 29.10.2025 на електронну пошту відповідача зазначену в договорі (vskladnikov@ukr.net), що підтверджується скрін-шотом з сайту https://askod.ua/ (а.с. 12, зворотній аркуш).
Проте, вказана претензія залишилася без реагування з боку відповідача.
Згідно пункту 3.8. договору встановлено, що у разі порушення договірних зобов`язань з вини постачальника, а також у разі коли правова підстава для утримання авансу постачальником відпала (розірвання договору, відмова від зобов`язання, тощо), всі авансові платежі, які не підтверджені відповідними видатковими накладними, підписаними сторонами, підлягають поверненню покупцю протягом 3 банківських днів з дня отримання відповідної вимоги покупця з урахуванням індексу інфляції та процентів в розмірі облікової ставки Національного банку України за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 Цивільного кодексу України від суми авансового платежу за кожен день користування авансом, починаючи з дня його зарахування на рахунок постачальника незалежно від того, припинені зобов`язання за договором на дату отримання вимоги покупця чи ні.
Позивачем було направлено на адресу відповідача лист вих.№ 16067384 від 06.11.2025 щодо повернення перерахованих коштів (а.с. 96) відповідно до якого, позивач просив повернути кошти в сумі 48 847,82 грн з ПДВ у термін до трьох банківських днів.
Вказаний лист-вимога був направлений 07.11.2025 на електронну пошту відповідача зазначену в договорі (vskladnikov@ukr.net), що підтверджується скрін-шотом з сайту https://askod.ua/ (а.с. 97) та поштову адресу відповідача (49000, м. Дніпро, вул. Миколи Руденко, буд. 29А) (а.с. 97, зворотній аркуш - а.с. 98).
Проте, вказаний лист-вимога залишився без задоволення, поштове відправлення повернулось на адресу позивача з відміткою оператора поштового зв`язку - "адресат відсутній". Відповідно до відстеження трекінгу поштового відправлення (2105000782606) на сайті АТ "Укрпошта" (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html), причина повернення - "за закінченням встановленого терміну зберігання". Дата повернення 27.11.2025.
Також позивачем долучено до матеріалів справи листи вих.№ 16/61254 від 09.10.2025 (а.с.100) та вих.№ 16/46348 від 29.07.2025 (а.с. 100, зворотній аркуш) про виконання умов договору №24-237959-25 від 24.06.2025, відповідно до яких позивач просив відповідача протягом двох календарних днів проінформувати електронним листом про наступні дії, щодо виконання умов договору.
Таким чином, у встановлений договором строк товар був поставлений лише частково, а сума невикористаного авансового платежу відповідачем не повернута.

(4) Підстави нарахування передбачених договором і законом штрафних санкцій та компенсаційних платежів.
Позивач належним чином виконав зобов`язання за договором щодо здійснення авансового платежу у розмірі 50 % на суму 111 215,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №203202 від 04.07.2025 (а.с. 92).
Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за вказаним договором та приписів цивільного законодавства України здійснив часткову поставку товару на суму 62367,58 грн.
Згідно пункту 3.8. договору встановлено, що у разі порушення договірних зобов`язань з вини постачальника, а також у разі коли правова підстава для утримання авансу постачальником відпала (розірвання договору, відмова від зобов`язання, тощо), всі авансові платежі, які не підтверджені відповідними видатковими накладними, підписаними сторонами, підлягають поверненню покупцю протягом 3 банківських днів з дня отримання відповідної вимоги покупця з урахуванням індексу інфляції та процентів в розмірі облікової ставки Національного банку України за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 Цивільного кодексу України від суми авансового платежу за кожен день користування авансом, починаючи з дня його зарахування на рахунок постачальника незалежно від того, припинені зобов`язання за договором на дату отримання вимоги покупця чи ні.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача з листом (вимогою) вих.№ 16067384 від 06.11.2025 щодо повернення перерахованих коштів (а.с. 96) відповідно до якого, позивач просив повернути кошти в сумі 48 847,82 грн з ПДВ у термін до трьох банківських днів.
Проте, вказаний лист-вимога залишився без задоволення, поштове відправлення повернулось на адресу позивача з відміткою оператора поштового зв`язку - "адресат відсутній". Відповідно до відстеження трекінгу поштового відправлення (2105000782606) на сайті АТ "Укрпошта" (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html), причина повернення - "за закінченням встановленого терміну зберігання". Дата повернення 27.11.2025.
Позивачем здійснено розрахунок процентів за користування авансовим платежем в розмірі 3 132,29 грн за період з 04.07.2025 по 01.12.2025 (а.с. 101), інфляційних втрат в розмірі 389,95 грн за період з липня 2025 року по жовтень 2025 року (а.с. 103) та 3 % річних в розмірі 12,04 грн за період з 03.12.2025 по 05.12.2025 (а.с. 101).
Відповідно пункту 8.3. договору за порушення строків поставки, строків усунення недоліків товару постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% вартості товару, строк поставки/усунення недоліків якого порушений, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів постачальник повинен додатково сплатити покупцю штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.
З посиланням на вказане положення договору позивачем здійснено розрахунок пені за порушення зобов`язання з поставки товару у розмірі 19 207,58 грн за період з 04.08.2025 по 01.12.2025 та штрафу у розмірі 11 204,17 грн(а.с. 104).

ІV. Мотиви Суду
1. Норми права, які застосував суд. Позиції Верховного Суду щодо застосування норм права, які підлягають врахуванню.
За змістом статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно із статтею 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Правочин, яким скасовується чи обмежується відповідальність за умисне порушення зобов`язання, є нікчемним.
Приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.
Відповідно до приписів статті 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.
Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це. Готовий до передання товар повинен бути відповідним чином ідентифікований для цілей цього договору, зокрема шляхом маркування.
Згідно з частиною 1 та 2 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.
Зі змісту зазначених норм права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання варіанта правової поведінки є виключно правом покупця, а не продавця.
Аналогічний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 15.10.2013 року по справі №5011-42/13539-2012/3-30гс13, від 08.02.2019 у справі №909/524/18.
При цьому, оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 28.11.2011 у справі № 3-127гс11, а також Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 року по справі №918/631/19.
Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 5.06.2018 у справі №915/531/17, від 26.05.2020 у справі №918/289/19, від 17.12.2020 у справі №913/785/17, від 30.11.2021 у справі №913/785/17 та від 07.06.2023 у справі №906/540/22).
Верховний Суд у постанові від 07.06.2023 у справі №906/540/22 наголосив на тому, що посилання на форс-мажор як на обставину, що звільняє від відповідальності за порушення договірних зобов`язань, є правом сторони, яка допустила таке порушення. Контрагент (кредитор) не повинен доводити існування форс-мажору у іншої сторони, якщо вона на це не посилалася. Контрагент (кредитор) має доводити факт порушення самого договірного зобов`язання боржником, а не причини, внаслідок яких це відбулося (форс-мажорні обставини).

2. Оцінка судом доказів та позицій сторін
17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 №132-IX, яким було зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України і змінено назву статті 79 Господарського процесуального кодексу України з "Достатність доказів" на "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
У рішенні Європейського Суду з прав людини у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Згідно зі статтею 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
У розумінні положень наведеної норми на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Таким чином, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів, що запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановляння законного й обґрунтованого рішення.
З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених статтею 86 Господарського процесуального кодексу України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.
Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, господарський зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, 24.06.2025 між Приватним акціонерним товариством "Національна енергетична компанія "Укренерго", як покупцем, та Товариства з обмеженою відповідальністю "Цинор Груп", як постачальником, було укладено договір поставки товару №24-237959-25 (далі - договір, а.с. 69-81). 
Відповідно до умов пункту 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити товар в асортименті, кількості і за цінами, визначеними в додатку № 1 до Договору (далі - товар), а покупець зобов`язується прийняти належним чином поставлений товар та оплатити його на умовах договору. 
Пунктом 5.1. договору передбачено, що постачальник здійснює поставку товару протягом 30 календарних днів з дати оплати авансового платежу, але не пізніше 31.08.2025, (в залежності від того, яка дата наступить раніше), за адресою (місцем) поставки (передачі) товару - вказаним в додатку 1 до договору. Поставка товару здійснюється на умовах DDP в редакції Міжнародних правил "Інкотермс" (редакції 2010 року). Одержувачем товару за цим договором є Відокремлений підрозділ "Будівництво і ремонт".
24 червня 2025 року між покупцем та постачальником було підписано зі змінами додаток № 1 до договору специфікацію (а.с. 82, зворотній аркуш - 91) в якій визначили найменування, кількість і вартість товару.
Загальними умовами специфікації визначено:
Строк та умови поставки товару: постачальник здійснює поставку товару протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати оплати авансового платежу, але не пізніше 31.08.2025, (в залежності від того, яка дата наступить раніше). Поставка здійснюється на умовах DDP в редакції Міжнародних правил "Інкотермс" (в редакції 2010 року).
Відповідно до статей 11,509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань), які повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до вказівок закону, договору (статті 526 Цивільного кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Приписами частини 2 статті 712 Цивільного кодексу України встановлено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Додатковою угодою №1 від 24.06.2025 до договору №24-237959-25 від 24.06.2025 (далі - додаткова угода, а.с. 82-91) сторонами було пункт 2.2. розділу 2. "ціна договору" договору викладено у наступній редакції: "2.2. Ціна Договору становить 185 359,01 грн, крім того ПДВ - 37 071,80 грн, всього з ПДВ - 222 430,81 грн" (пункт 1 додаткової угоди).
Пунктом 2 додаткової угоди сторони погодили змінити додаток 1 до договору та викласти його у новій редакції, що додається до даної додаткової угоди №1 і є невід`ємною частиною цієї угоди і договору.
Дана додаткова угода вступає в силу з моменту підписання її сторонами та є невід`ємною частиною договору (пункт 4 додаткової угоди).
Відповідно до платіжної інструкції № 203202 від 04.07.2025 (а.с. 92) позивачем було здійснено авансовий платіж у розмірі 50 % на суму 111 215,40 грн.
Отже, враховуючи умови договору та дату здійснення позивачем оплати авансу, відповідач повинен був поставити товар на адресу позивача до 03.08.2025.
Відповідно до видаткових накладних відповідачем було поставлено на адресу позивача товар на суму 62 367,58 грн, а саме:
- видаткова накладна №110825/1 від 11.08.2025 на суму 25 082,40 грн разом із ПДВ (а.с.93);
- видаткова накладна №110825/2 від 11.08.2025 на суму 7 065,20 грн разом із ПДВ (а.с.93, зворотній аркуш);
- видаткова накладна №70825/1 від 07.08.2025 на суму 30 219,98 грн разом із ПДВ (а.с.94).
Товар на суму 160 063,23 грн відповідачем на адресу позивача поставлено не було.
Приписами частини 1 статті 663 Цивільного кодексу України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.
Відповідачем не здійснено на користь позивача поставки товару за укладеним між сторонами спору Договором.
Враховуючи неналежне виконання умов договору, позивачем було направлено на адресу відповідача претензію вих.№ 01/65526 від 29.10.2025 (а.с. 11-12) відповідно до якої, позивач просив сплатити на його користь 313,76 грн пені за порушення умов договору поставки від 24.06.2025 № 24-237959-25 та виконати умови договору, здійснити повну поставку.
Вказана претензія була направлена 29.10.2025 на електронну пошту відповідача зазначену в договорі (vskladnikov@ukr.net), що підтверджується скрін-шотом з сайту https://askod.ua/ (а.с. 12, зворотній аркуш).
Проте, вказана претензія залишилася без реагування з боку відповідача.
В подальшому, позивачем було направлено на адресу позивача лист вих.№ 16067384 від 06.11.2025 щодо повернення перерахованих коштів (а.с. 96) відповідно до якого, позивач просив повернути кошти в сумі 48 847,82 грн з ПДВ у термін до трьох банківських днів.
Вказаний лист-вимога був направлений 07.11.2025 на електронну пошту відповідача зазначену в договорі (vskladnikov@ukr.net), що підтверджується скрін-шотом з сайту https://askod.ua/ (а.с. 97) та поштову адресу відповідача (49000, м. Дніпро, вул. Миколи Руденко, буд. 29А) (а.с. 97, зворотній аркуш - а.с. 98).
Проте, вказаний лист-вимога залишився без задоволення, поштове відправлення повернулось на адресу позивача з відміткою оператора поштового зв`язку - "адресат відсутній". Відповідно до відстеження трекінгу поштового відправлення (2105000782606) на сайті АТ "Укрпошта" (https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html), причина повернення - "за закінченням встановленого терміну зберігання". Дата повернення 27.11.2025.
При цьому господарський суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, позивача (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).
Отже, відповідач повинен був повернути авансовий платіж з урахуванням індексу інфляції та процентів в розмірі облікової ставки Національного банку України за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 Цивільного кодексу у строк до 02.12.2025 (включно).
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували повернення відповідачем на користь позивача авансового платежу у сумі 48 847,82 грн. Відповідачем не подано до суду платіжних документів або інших доказів виконання обов`язку з повернення коштів, передбаченого пунктом 3.8 договору.
Отже, враховуючи часткову поставку товару, відсутність правової підстави для утримання частини авансового платежу та доказів його повернення, позовна вимога про стягнення з відповідача авансового платежу у сумі 48 847,82 грн є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки. 
Статтею 549 Цивільного кодексу України унормовано, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно пункту 8.3. договору за порушення строків поставки, строків усунення недоліків товару постачальник сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% вартості товару, строк поставки/усунення недоліків якого порушений, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів постачальник повинен додатково сплатити покупцю штраф у розмірі 7% від вказаної вартості.
Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення поставки товару, на підставі наведених вище норм чинного законодавства та пункту 8.3 договору, позивачем нараховано та заявлено до стягнення пеню в сумі 19 207,58 грн за період з 04.08.2025 по 01.12.2025 та штраф в сумі 11 204,17 грн.
При цьому, одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 Цивільного кодексу України пеня та штраф є формами неустойки, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій (наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.02.2018 у справі №911/2813/17, від 22.03.2018 у справі №911/1351/17, від 25.05.2018 у справі №922/1720/17).
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі.
Відповідно до частини 3 статті 693 Цивільного кодексу України на суму попередньої оплати нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути переданий, до дня фактичного передання товару покупцеві або повернення йому суми попередньої оплати. Договором може бути встановлений обов`язок продавця сплачувати проценти на суму попередньої оплати від дня одержання цієї суми від покупця.
Згідно із статтею 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Як наведено вище, Згідно пункту 3.8. договору встановлено, що у разі порушення договірних зобов`язань з вини постачальника, а також у разі коли правова підстава для утримання авансу постачальником відпала (розірвання договору, відмова від зобов`язання, тощо), всі авансові платежі, які не підтверджені відповідними видатковими накладними, підписаними сторонами, підлягають поверненню покупцю протягом 3 банківських днів з дня отримання відповідної вимоги покупця з урахуванням індексу інфляції та процентів в розмірі облікової ставки Національного банку України за користування чужими коштами, передбачених статтею 536 Цивільного кодексу України від суми авансового платежу за кожен день користування авансом, починаючи з дня його зарахування на рахунок постачальника незалежно від того, припинені зобов`язання за договором на дату отримання вимоги покупця чи ні.
Крім того, відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відтак, оскільки відповідач допустив прострочення поставки товару та не повернув сплачену суму авансу у строк до 02.12.2025 (включно), позивачем на підставі пункту 3.8. договору нараховано та заявлено до стягнення проценти за користування авансовим платежем в розмірі 3 132,29 грн за період з 04.07.2025 по 01.12.2025 (а.с. 101), інфляційні втрати в розмірі 389,95 грн за період з липня 2025 року по жовтень 2025 року (а.с. 103) та 3 % річних в розмірі 12,04 грн за період з 03.12.2025 по 05.12.2025 (а.с. 101).
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені та штрафу, суд дійшов висновку про його обґрунтованість, вірність та відповідність фактичним обставинам справи і нормам чинного законодавства, тому вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню в заявленому розмірі.

V. Висновки Суду
Суди зобов`язані належно мотивувати свої рішення для забезпечення права сторін на справедливий розгляд та суспільного контролю за правосуддям. При цьому не вимагається відповідати на кожен аргумент сторін: достатньо викласти мотиви у межах конкретних обставин справи, з урахуванням характеру рішення.
Судом встановлено, що позивач обрав належний та ефективний спосіб захисту свого порушеного права, який відповідає положенням статті 16 Цивільного кодексу України, а заявлені вимоги в частині стягнення основного боргу спрямовані на відновлення порушеного майнового права у спосіб, передбачений договором та чинним законодавством України.
На підставі встановлених судом фактичних обставин та досліджених доказів, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача 48 847,82 грн - авансового платежу, 3 132,29 грн - процентів за користування авансовим платежем, 389,95 грн - інфляційних втрат за користування авансовим платежем, 19 207,58 грн - пені, 11 204,17 грн - штрафу та 12,04 грн - 3% річних за порушення строку повернення нарахованих процентів за користування авансовим платежем.

VІ. Судові витрати

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 20, 73 - 79, 86, 91, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Цинор Груп" (49000, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Миколи Руденко, будинок 29А; ідентифікаційний код 32857356) на користь Приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (01032, Київська область, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25; ідентифікаційний код 00100227) 48 847,82 грн (сорок вісім тисяч вісімсот сорок сім гривень вісімдесят дві копійки) - авансового платежу,  3 132,29 грн (три тисячі сто тридцять дві гривні двадцять дев`ять копійок) - процентів за користування авансовим платежем, 389,95 грн (триста вісімдесят дев`ять гривень дев`яносто п`ять копійок) - інфляційних втрат за користування авансовим платежем, 19 207,58 грн (дев`ятнадцять тисяч двісті сім гривень п`ятдесят вісім копійок) - пені, 11 204,17 грн (одинадцять тисяч двісті чотири гривні сімнадцять копійок) - штрафу, 12,04 грн (дванадцять гривень нуль чотири копійки) - 3% річних за порушення строку повернення нарахованих процентів за користування авансовим платежем та 2 422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) - судових витрат по сплаті судового збору. 
Видати наказ після набрання рішенням законної сили.
Рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 28.04.2026

Суддя Т.В. Іванова