Справа № 676/9114/25
Номер провадження 2/676/1464/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2026 року м. Кам`янець-Подільський

Кам`янець-Подільський міськрайонний суд Хмельницької області
в складі головуючого судді Гладій Л.М.,
за участі секретаря судового засідання Сенчишеної Р.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні в залі суду справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором в розмірі 30 503,61 грн., судових витрат в розмірі 3 028,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 200,00 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 16.02.2016 року між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти) уклади угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Ліміт кредитної лінії складав 75 000,00 грн., процентна ставка складає 26% річних, тип процентної ставки фіксований, мета кредиту для особистих потреб. Обов`язковий мінімальний платіж запропоновано встановити у розмірі 7% від суми загальної заборгованості за кредитною лінією, але не менше 50,00 грн. Відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами обраної програми кредитування в редакції, що діяла на час його підписання. Паспорт споживчого кредиту надавався відповідачу для ознайомлення, з яким він погодився, підписуючи угоду. Вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів містив умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.
В порушення умов кредитного договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, тому станом на 23.02.2021 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 30 503,61 грн.
В подальшому, 22.02.2021 року між АТ «Альфа-Банк» і ТОВ «ФК «Форт» укладено договір факторингу, згідно з яким товариство набуло статусу кредитора за спірним кредитним, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 
23.02.2021 року між ТО» ФК «Форт» та ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, згідно з яким товариство набуло статусу кредитора за спірним кредитним договором укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 .

Відповідно до виписки з Реєстру боржників ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30 503,61 грн. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за вищевказаним Кредитним договором, представник просить стягнути з відповідача вказану заборгованість судові витрати в розмірі 3 028,00 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 9 200,00 грн.
Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 08.12.2025 року справу прийнято до свого провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
31.12.2025 року представник відповідача – адвокат Кузик Л.Д. подала відзив на позовну заяву, в кому проти позову заперечила з тих підстав, що виписка по рахунку не є належним доказом, що підтверджує наявність заборгованості, крім цього, договорі укладено 16.02.2016 року, однак виписка починається лише з 25.02.2019 року, з поданої виписки вбачається, що станом на 22.02.2021 року відсутня заборгованість, безпідставно нараховано штраф у розмірі 800,00 грн., а також просила застосувати строк позовної давності, в зв`язку з чим повністю відмовити в позові.
15.01.2026 року представник позивача надіслав відповідь на відзив, в якому заперечив доводи представника відповідача, зокрема зазначив, що виписка по рахунку є належним та допустимим доказом, на що звертав неодноразово увагу Верховний Суд, щодо незгоди із встановленням комісії за розрахункові операції, то зазначив, що банк вправі встановлювати таку плату, що прямо передбачено законом України «Про споживче кредитування» в п. 31.17, 31.18, щодо застосування строку позовної давності заперечив, пославшись на те, що із введенням на території України карантину та подальшого введення воєнного стану, строки давності не застосовуються в даній справі.
Представник позивача ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» Євтодьєв А.О. в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи судом повідомлений належним чином, однак направив суду заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилась, про місце і час розгляду справи судом повідомлені належним чином, направили суду заяву, в якій просили в позові відмовити, розгляд справи провести у їх відсутності.
Відповідно до вимог ст.274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.
Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.
16.02. 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, шляхом акцептування клієнтом публічної пропозиції банку на комплексне банківське обслуговування фізичних осіб(в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка»), згідно з яким ОСОБА_1 було відкрито картковий рахунок у валюті гривня, випущено міжнародну платіжну карту DMC Goldстроком дії 2 роки з моменту її випуску та встановлено ліміт відновлювальної кредитної лінії у розмірі 75 000,0 грн. (пункти 1, 2 договору).
Згідно із договором факторингу № 1 від 22.02.2021 року, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК Форт» відбулося відступлення права вимоги до боржників за договорами згідно з Додатком № 1-1 та 1-2.
Згідно із договором факторингу № 01-23-02-21 від 23.02.2021 року, укладеним між ТОВ «ФК Форт» та ТОВ «ФК «Еліт фінанс» відбулося відступлення права вимоги до боржників за договорами згідно з Додатком № 1-1 та 1-2.

З витягу Додатку 1-1 до Договору факторингу№ 01-23-02-21 від 23.02.2021 року вбачається, що право вимоги за договором, укладеним з ОСОБА_1 із загальною сумою заборгованості 30 503,61 грн. перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс».
Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.
Таким чином, перехід права вимоги по кредитному договору, укладеному з ОСОБА_1 , від АТ «Альфа Банк» до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» підтверджується договорами факторингу № 1 від 22.02.2021 року та № 01-23-02-21 від 23.02.2021 року, додатками до них, актами приймання передачі реєстру боржників від 22.02.2021 року та 23.02.2021 року.
Пред`являючи позов, ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» посилалося на те, що ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 23.02.2021 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 30 503,61 грн.
Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, або розірвання договору.
Статтею 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до пунктів 2, 3.1.1 Додатку до Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , ліміт відновлювальної кредитної лінії становить 75 000,00 грн. Сума кредиту, що є доступною клієнту на момент видачі клієнту картки та підписання цього Додатку, з встановленого Договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб та вказаного в цьому Додатку ліміту відновлювальної кредитної лінії, складає 5 000,00 грн.
Згідно з п.3.2 вищевказаного Додатку процентна ставка за користування коштами відновлювальної кредитної лінії складає 26 % річних на торгові операції та операції зняття коштів.
Пунктом 3.3 даного Додатку встановлено розмір мінімального платежу, який складає 7% від суми загальної заборгованості за відновлювальною кредитною лінією, при цьому сторони погоджуються, що розмір обов`язкового мінімального платежу не може бути меншим за 50,00 грн.

Відповідно до пункту 5 договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб від 16.02.2016 року умови програми «Моментальна розстрочка на карту» діють відносно товарів/послуг, які пропонуються партнерами банку, що вказані та/або будуть вказані у майбутньому в додатку № 4 до договору, та передбачають повернення заборгованості шляхом здійснення обов`язкових рівних платежів згідно з положеннями, що визначені договором. У випадку вчинення клієнтом операції з використанням картки на суму не менше 300,00 грн. з метою оплати вартості товарів/послуг у мережі партнерів банку, що вказані та/або будуть вказані в додатку № 4 до договору в майбутньому, за рахунок коштів відновлювальної кредитної лінії, умови користування коштами відновлювальної кредитної лінії для частини суми заборгованості, що використана для здійснення придбання товару/послуг в мережі партнерів банку, що вказані та/або будуть вказані в Додатку № 4 до договору в майбутньому, змінюються з дати вчинення відповідної покупки в мережі партнерів банку, що вказані та/або будуть вказані в Додатку № 4 до договору в майбутньому. При настанні обставин, передбачених умовами цього пункту, до відносин сторін застосовуються умови програми ««Моментальна розстрочка на карту».
В матеріалах справи відсутній додаток № 4 до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.
Визначаючи розмір заборгованості за користування кредитом, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 на підставі договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб отримав платіжну картку строком дії 2 роки з моменту її випуску, на яку перераховано кредитні кошти, якими він користувався.
Тобто, фактично, відповідач міг користуватись кредитними коштами та відповідно здійснювати погашення по кредиту через дану картку до 16.02.2016 року.
Враховуючи правову природу даного кредитного договору, а саме, що відповідачка може періодично брати кредитні кошти та зобов`язана їх відповідно періодично повертати, суд вважає, що момент закінчення строку кредитування збігається зі строком дії картки, тобто в даному випадку 16.02.2016 року.
Таку правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 06 березня 2018 року справа № 2120/12694/12, у постанові від 3 червня 2020 року у справі № 569/13606/17.
Згідно з частиною першою ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Судом встановлено, що строк дії картки становить 2 роки з моменту її випуску, тобто строк дії картки закінчується 16.02.2016 року, отже, момент закінчення строку кредитування теж – 16.02.2016 року. Тому, у банка з 17.02.2016 року виникло право вимагати повернення кредиту згідно з умовами договору.
Відтак, у межах строку кредитування з 16.02.2016 року до 16.02.2018 року відповідач повинен, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти.
З наданої виписки по рахунку за вказаний період вбачається, що відповідачем з 16.02.2016 року по 16.02.2018 року було витрачено грошових коштів банку на суму 6 819,16 грн, а внесено на рахунок 7 046,00 грн., а відтак суд вважає, що у відповідача станом на 16.02.2018 року заборгованість по кредиту, процентам, комісії та неустойці (штрафу) була відсутня. 

Частинами 1, 6 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Представником позивача не надано доказів того, що після закінчення строку дії картки був укладений новий кредитний договір, або було пролонговано дію відновлювальної кредитної лінії на новий строк та видано нову картку, а тому суд вважає, що кінцевий строк кредитування у справі становить 16.02.2018 року.
Отже, положення абзацу 2 частини першої ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.
Такий правовий висновок відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Складений позивачем розрахунок заборгованості по кредиту не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру боргу.
При цьому, належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розміру, є первинні документи, оформлені відповідно до ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».
Пунктом 59 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року № 75 (далі Положення) визначено, що банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри як клієнтські рахунки та виписки з них. Відповідно до пункту 62 Положення виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Згідно з п.63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.
Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.
Такий висновок узгоджується з постановами Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16, від 07 грудня 2022 року у справі №298/825/15.
З виписки по рахунку видно, що відповідач отримував кошти у кредит, користувався ними та здійснював платежі на погашення заборгованості по кредиту.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17, якщо фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, то відповідно до частини 2статті 530ЦК України банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь позивача відсотків за користування кредитними коштами, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо умов кредитування з 17.02.2018 року, а тому з відповідача банк має право стягувати лише суму фактично отриманих та неповернутих коштів.
Натомість, виписка по рахунку за кредитною карткою підтверджує те, що відповідач повністю повернув кошти за кредитом за період з 16.02.2016 року по 16.02.2018 року, оскільки сума фактично отриманих ним коштів становить 6 819,16 грн., а повернуто відповідачем 7 046,00 грн., у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.
Щодо заяви про застосування строку позовної давності, то суд зазначає наступне.
Згідно зі ст.256ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).
Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частини третя та четверта ст.267 ЦК України).
За загальним правилом частини першої ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.
Застосування положень про позовну давність та відмова в позові з цієї підстави здійснюється в разі, коли суд попередньо встановив наявність порушеного права, на захист якого подано позов, та обґрунтованість і доведеність позовних вимог.
Даний висновок зроблений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16.
Оскільки судом не встановлено обґрунтованості і доведеності позовних вимог, підстав для застосування положень про позовну давність не вбачається.
За правилами частини першої ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову в позові в повному обсязі, підстав для стягнення судового збору та витрат на правничу допомогу немає.
Керуючись ст.ст.526, 530, 536, 610, 612, 625, 629, 1054 і 1055 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81, 89, 137, 141, 258, 259, 263-265, 268, 284, 288, 289, 352-355 ЦПК України, суд, - 

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором - відмовити.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЛІТ ФІНАНС», код ІКЮО: 40340222, адреса: пл. Солом`янська, буд.2 м. Київ поштовий індекс 03035.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст повного судового рішення складено 03 червня 2026 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Л.М. Гладій