Ухвала
Іменем України 

25 червня 2026 року
м. Київ

справа № 203/1420/13-ц
провадження № 61-7790ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Воробйової І. А., Коротенка Є. В., 

розглянувши касаційну скаргу адвоката Жури Наталії Володимирівни як представника ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 травня 2026 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сигма», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за заявою ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просив замінити сторону виконавчого провадження ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» на правонаступника ОСОБА_3 у виконавчих листах, виданих на виконання заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2013 року у справі № 203/1420/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 та  ОСОБА_1  заборгованості за кредитним договором від 29 листопада 2006 року № 11084610000 в розмірі 12 466 498,96 грн. 

Заяву ОСОБА_3 мотивував тим, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2013 року, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області, було задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Сигма», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості; стягнуто солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 29 листопада 2006 року № 11084610000, а також судові витрати у справі. 14 січня 2014 року судом було видано виконавчі листи. 19 березня 2015 року, на виконання ухвали Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2015 року, було видано дублікати виконавчих листів.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2015 року було замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у справі № 203/1420/13-ц за позов ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Сигма», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року ліквідовано юридичну особу ТОВ «Сигма».

ОСОБА_3 вказував, що з автоматизованої системи виконавчих проваджень видно, що відсутні виконавчі провадження щодо ТОВ «Сигма».

Виконавчий лист у справі № 203/1420/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором перебував на примусовому виконанні у Першому правобережному ВДВС у Шевченківському та Центральному районах місті Дніпра Південного МУМЮ (м. Одеса), але постановою державного виконавця від 14 грудня 2022 року був повернутий стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавчий лист у справі № 203/1420/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором наразі перебуває на примусовому виконанні у Першому правобережному ВДВС у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південного МУМЮ (м. Одеса).

14 серпня 2023 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» було укладено договір факторингу № 564/ФК-23, за умовами якого ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» набуло право грошової вимоги за кредитним договором від 29 листопада 2006 року № 11084610000.

Також, 14 серпня 2023 року між ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» та ОСОБА_3 було укладено договір відступлення права вимоги № 14-08/ФК-23, за умовами якого ОСОБА_3 набув право грошової вимоги за кредитним договором від 29 листопада 2006 року № 11084610000.

З урахуванням наведеного, ОСОБА_3 просив заяву задовольнити.

Кіровський районний суд м. Дніпропетровська ухвалою від 31 жовтня 2023 року заяву задовольнив. Замінив стягувача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» його правонаступником ОСОБА_3 у виконавчих листах, виданих 14 січня 2014 року на виконання заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2013 року у справі № 203/1420/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором № 11084610000 від 29 листопада 2006 року в розмірі 12 466 498,96 грн.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 06 травня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2023 року - без змін.

09 червня 2026 року адвокат Жура Н. В. як представник ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 травня 2026 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви відмовити.

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій невірно застосовані норми матеріального та процесуального права.

Судами не в повній мірі досліджені дійсні обставини справи, не встановлено, що укладаючи договір відступлення права вимоги від 14 серпня 2023 року № 14-08/ФК-23 ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» не мав права вимоги за договором поруки від 29 листопада 2006 року№ 11084610000/2, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , та відповідно таке право не міг відступити ОСОБА_3 . 

Висновок апеляційного суду про те, що згідно з актом приймання-передачі прав вимоги та акта приймання-передачі документації від 14 серпня 2023 року до нового кредитора ( ОСОБА_3 ) перейшло право вимоги за кредитним договором від 29 листопада 2006 року, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Сигма» разом з договором іпотеки та договором поруки є передчасним, оскільки попередні кредитори такого права за укладеними раніше договорами не отримували.

Також, представник заявника зазначає, що в оскаржуваних судових рішеннях застосовано норму права без урахування висновків щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 05 серпня 2019 року у справі № 369/10958/15, від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року у справі № 2221/2373/12, від 02 жовтня 2024 року у справі № 172/209/24.

Крім того, апеляційним судом не враховано постанову Верховного Суду від 17 листопада 2025 року у справі № 223/53/15-ц щодо відсутності підстав для заміни стягувача у виконавчому провадженні, стосовно поручителя у випадку заміни кредитора у виконавчому провадженні стосовно основного боржника.

Перевіривши доводи касаційної скарги, оскаржувані судові рішення, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Судами встановлено, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2013 року у цивільній справі № 203/1420/13-ц було задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Сигма», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, вирішено стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 29 листопада 2006 року № 11084610000, а також судові витрати у справі.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 квітня 2013 року було залишене без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 грудня 2013 року.

14 січня 2014 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська по вищевказаному рішенню видано виконавчі листи, які було отримано представником ПАТ «УкрСиббанк» під розписку.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2015 року задоволено заяву ПАТ «УкрСиббанк» про видачу дублікатів виконавчих листів у справі № 203/1420/13-ц.

19 березня 2015 року видано дублікати виконавчих листів у справі № 203/1420/13-ц.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 09 грудня 2015 року замінено стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у справі № 203/1420/13-ц за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Сигма», ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. 

Ухвалою господарського суду Дніпропетровської області від 23 червня 2016 року ліквідовано юридичну особу ТОВ «Сигма». З Єдиного реєстру боржників та автоматизованої системи виконавчих проваджень видно, що відсутні виконавчі провадження щодо ТОВ «Сигма».

Виконавчий лист у справі № 203/1420/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором перебував на примусовому виконанні у Першому правобережному ВДВС у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного МУМЮ (м. Дніпро), але постановою державного виконавця від 14 грудня 2022 року був повернутий стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Виконавчий лист у справі № 203/1420/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» заборгованості за кредитним договором перебуває на примусовому виконанні у Першому правобережному ВДВС у Шевченківському та Центральному районах місті Дніпра Південного МУМЮ (м. Одеса), що підтверджується інформацією про виконавче провадження від 27 вересня 2023 року.

14 серпня 2023 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» було укладено договір факторингу № 564/ФК-23, за умовами якого ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» набуло право грошової вимоги за кредитним договором від 29 листопада 2006 року № 11084610000. 

Згідно із Реєстром прав вимог до договору факторингу від 14 серпня 2023 року № 564/ФК-23, до нового кредитора (ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ») перейшло право вимоги за кредитним договором від 29 листопада 2006 року № 11084610000, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Сигма».

Також, 14 серпня 2023 року між ТОВ «ФК «УКРФІНСТАНДАРТ» та ОСОБА_3 було укладено договір відступлення права вимоги № 14-08/ФК-23, за умовами якого ОСОБА_3 набув право грошової вимоги за кредитним договором від 29 листопада 2006 року № 11084610000.

Згідно з актом приймання-передачі прав вимоги та актом приймання-передачі документації від 14 серпня 2023 року, до нового кредитора ( ОСОБА_3 ) перейшло право вимоги за кредитним договором від 29 листопада 2006 року № 11084610000, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Сигма», разом із договором іпотеки та договорами поруки.

Відповідно до пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане з переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони у матеріальному правовідношенні її правонаступником). У зв`язку з цим для вирішення судом питання про процесуальну заміну сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника.

Відповідно до статті 512 ЦК України підставами для заміни кредитора у зобов`язанні є: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення права вимоги є правонаступництвом, і такий правонаступник кредитора має право звернутися до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальних правовідносинах відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідносинах у визначених законом випадках.

Згідно із вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії судового процесу.

Для процесуального правонаступництва юридичної особи, яка є стороною у судовому процесі, необхідне встановлення або правонаступника такої юридичної особи внаслідок її припинення шляхом реорганізації, або правонаступника окремих її прав чи обов`язків внаслідок заміни сторони у відповідному зобов`язанні. В обох випадках для встановлення процесуального правонаступництва юридичної особи суд має визначити підстави такого правонаступництва, а також обсяг прав та обов`язків, який перейшов до правонаступника у спірних правовідносинах. Суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17 (пункти 29, 31)).

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зробила висновок, що встановлення обставин, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний) за відсутності оспорення або визнання його недійсним у встановленому законом порядку, не входить у межі дослідження під час розгляду заяви про заміну сторони, а тому відповідні обставини не можуть бути підставою для відмови у здійсненні заміни сторони процесу правонаступником, оскільки це суперечитиме презумпції правомірності правочину, визначеному статтею 204 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 підкреслювала, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Тобто задоволення заяви про заміну сторони правонаступником здійснюється судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду на цій стадії ставити під сумнів презумпцію правомірності правочину.

Крім того, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 січня 2020 року у справі № 916/2286/16 зазначено, що, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання, як порука має акцесорний (додатковий) характер та означає, що забезпечувальне зобов`язання слідує за основним; поділяє його юридичну долю; не може існувати без основного зобов`язання.

У частинах першій та другій статті 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Порука за своєю правовою природою є додатковим (акцесорним) зобов`язанням до основного (кредитного) зобов`язання позичальника та напряму залежить від його умов. Загальний розмір кредитної заборгованості стосується як боржника, так і поручителя, який несе солідарну відповідальність у межах строку поруки (постанова Верховного Суду від 01 жовтня 2025 року у справі № 916/36/25).

Умовою відповідальності поручителя, визначеною у частині першій статті 554 ЦК України, є порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою.

Вирішення питання заміни сторони її правонаступником (як на будь-якій стадії судового процесу, так і на будь-якій стадії виконання судового рішення) у кожному конкретному випадку здійснюється судом шляхом дослідження та надання оцінки доказам, наданим в обґрунтування відповідної заяви (пункт 52 постанови Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 02 березня 2026 року у справі № 2-3467/12).

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 02 березня 2026 року у справі № 2-3467/12 зробила висновок, що у разі відступлення права вимоги за основним зобов`язанням одночасно здійснюється відступлення і за додатковим (акцесорним) зобов`язанням, що відповідає правовій природі забезпечувальних зобов`язань та договору цесії. Забезпечувальні зобов`язання, які не мають самостійного характеру, наслідують долю основного зобов`язання і є невід`ємними від нього. Інші умови можуть бути визначені сторонами у договорі відступлення права вимоги. З моменту переходу до нового кредитора права вимоги за основним зобов`язанням, порука за яким не припинилася, право вимоги до поручителя вважається таким, що одночасно перейшло до нового кредитора, якщо інше не передбачено договором відступлення права вимоги.

Отже, встановивши, що ОСОБА_3 набув всіх прав кредитора за основним зобов`язанням, які виникли за кредитним договором від 29 листопада 2006 року № 11084610000, у зв`язку із чим до нього перейшли всі права первісного кредитора, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про заміну сторони стягувача правонаступником.

Висновки судів попередніх інстанцій відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами застосовані правильно. 

Посилання в касаційній скарзі на висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 05 серпня 2019 року у справі № 369/10958/15, від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року у справі № 2221/2373/12, від 02 жовтня 2024 року у справі № 172/209/24 не заслуговують на увагу, оскільки зазначені висновки зроблені за інших фактичних обставин.

Також, посилання представника заявника на те, що апеляційним судом не враховано постанову Верховного Суду від 17 листопада 2025 року у справі № 223/53/15-ц щодо відсутності підстав для заміни кредитора у виконавчому провадженні стосовно поручителя у випадку заміни кредитора у виконавчому провадженні стосовно основного боржника, не заслуговують на увагу, оскільки Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 02 березня 2026 року у справі № 2-3467/12 відступила від висновку, викладеного у вказаній постанові.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, зводяться до переоцінки доказів, що перебуває поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій є законними, постановлені з додержанням норм права, підстави для їх скасування відсутні.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду клопотання заявника про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень та про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України,Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою адвоката Жури Наталії Володимирівни як представника ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 жовтня 2023 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 06 травня 2026 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сигма», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за заявою ОСОБА_3 про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

І. А. Воробйова

Є. В. Коротенко