ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 642/1054/23
Номер провадження 22-ц/818/1755/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б., 
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Холодногірського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2025 року в складі судді Гримайло А.М. по справі № 642/1054/23 за клопотанням ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих до подачі позовної заяви.
Клопотання мотивовано тим, що ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 06 березня 2023 року по справі № 642/1054/23 було задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом накладення арешту на належне йому нерухоме майно, а саме: житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1836493551237, земельну ділянку, кадастровий номер 5123755800:02:005:0536, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1836380451000.
Ухвалою суду від 19 квітня 2023 року у справі № 642/1290/23 відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до нього про стягнення заборгованості, яку Ленінським районним судом м. Харкова 01 лютого 2024 року було передано на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси.
Ухвалою Приморського районного суду міста Одеса від 14 січня 2025 року, залишеною без змін Постановою Одеського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року, провадження у справі № 642/1290/23 закрито. 
Оскільки провадження у справі закрито, підстави для подальшої дії заходів забезпечення позову відсутні, оскільки порушує баланс інтересів сторін, невиправдано обмежуючи його права як власника майна без відповідної легітимної мети вже понад двох років.
Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_2 просив скасувати заходи забезпечення позову, вжитих до подачі позовної заяви ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 06 березня 2023 року по справі № 642/1054/23.
Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2025 року клопотання ОСОБА_2 задоволено.
Скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 06 березня 2023 року по цивільній справі № 642/1054/23 шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить відповідачу, ОСОБА_2 в межах суми позовних вимог 5 429 858,00 грн: житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1836493551237; земельну ділянку, кадастровий номер 5123755800:02:005:0536, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1836380451000.
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у зв`язку з закриттям провадження у справі та набранням законної сили ухвали суду по справі № 642/1054/23, потреба в подальшому застосуванні заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою суду від 06 березня 2023 року відсутня, а тому заява про скасування заходів забезпечення позову підлягає задоволенню.
На вказане судове рішення 05 грудня 2025 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат – Шрамко Ірина Сергіївна, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин по справі, просив скасувати ухвалу суду першої інстанції та залишити заяву про скасування заходів забезпечення позову без задоволення. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала Приморського районного суду міста Одеси від 14 січня 2025 року та постанова Одеського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року оскаржені у касаційному порядку, а тому підстави для застосування заходів забезпечення позову не відпали та не припинилися, оскільки потенційно можливе відновлення розгляду справі № 642/1290/23 по суті спору.
Заходи забезпечення позову застосовані до єдиного нерухомого майна відповідача, розташованого на території України, яке фактично є єдиним реальним майновим активом, здатним гарантувати виконання можливого судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Скасування арешту до завершення касаційного перегляду призведе до відчуження або втрати майна, що унеможливлює виконання можливого судового рішення.
30 січня 2026 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Волошина Крістіна Юріївна, подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 січня 2025 року у справі № 642/1290/23 після її апеляційного перегляду набрала законної сили та є обов`язковою до виконання відповідно до статті 14 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2025 року у справі № 642/1290/23 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_3 та відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення дії ухвали про закриття провадження й постанови апеляційного суду. 
Відкриття касаційного провадження не створює правових підстав для збереження заходів забезпечення позову та не спростовує правомірність оскаржуваної ухвали суду першої інстанції.
ОСОБА_4 не надано належних та допустимих доказів існування реального, а не гіпотетичного ризику відчуження спірного нерухомого майна.
У судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.
Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 21 травня 2026 року, надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників: 
ОСОБА_5 отримано 06 квітня 2026 року (т. 1, а.с. 244);
Адвокатом Шрамко Іриною Сергіївною, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , отримано в електронному кабінеті 31 березня 2026 року (т. 1, а.с. 241);
ОСОБА_2 – повернуто на адресу апеляційного суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 3 частини 8 статті 128 ЦПК України є днем вручення судової повістки (т. 1, а.с. 245–246), крім того про день, час та місце судового засідання учасника повідомлено відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України (т. 1, а.с. 243);
ОСОБА_6 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , отримано в електронному кабінеті 31 березня 2026 року (т. 1, а.с. 240).
21 травня 2026 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_1 адвокат Шрамко І.С. подала клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, призначеного на 21 травня 2026 року через хворобливий стан представника.
Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципів) цивільного судочинства, окрім іншого, є верховенство права, розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.
Згідно з частиною 1 статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.
На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
Представником заявника ОСОБА_1 адвокатом Шрамко І.С. 26 березня 2026 року було подано клопотання про перенесення судового засідання, призначеного на 26 березня 2026 року через перебування представника у цей день у місті Києві, на підтвердження чого надано залізничні квитки на своє ім`я. В судовому засіданні 26 березня 2026 року судом апеляційної інстанції було задоволено клопотання ОСОБА_7 про відкладення розгляду справи, розгляд справи відкладено на 21 травня 2026 року. Про дату, час та місце судового розгляду справи 21 травня 2026 року вона була повідомлена належним чином через електронний кабінет 31 березня 2026 року.
Оскільки клопотання про відкладення судового розгляду, призначеного на 21 травня 2026 року з належним обґрунтуванням поважних причин неявки в судове засідання ОСОБА_7 не надано, колегія суддів ухвалила відмовити у його задоволенні.
21 травня 2026 року через систему «Електронний суд» представник ОСОБА_2 адвокат Волошина К.Ю. подала заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.
Вказану заяву колегія суддів залишає без розгляду, виходячи з наступного.
Приписами ч. 2 ст. 212 ЦПК України визначено, що учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи.
Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
Як убачається з матеріалів справи, розгляд даної справи призначено на 21 травня 2026 року о 16 годині 40 хвилин. Однак, заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення «Електронний суд» була надіслана на адресу Харківського апеляційного суду 21 травня 2026 року через підсистему «Електронний суд», тобто у день судового засідання.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції подана після спливу встановленого цивільним процесуальним законом строку, тому підлягає залишенню без розгляду.
Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 06 березня 2023 року по справі № 642/1054/23 заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову до подачі позовної заяви задоволено.
Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 в межах суми позовних вимог 5 429 858,00 грн: житловий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:1836493551237; земельну ділянку, кадастровий номер 5123755800:02:005:0536, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1836380451000 (а.с. 15-16).
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 19 квітня 2023 року у справі № 642/1290/23 відкрито провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Ухвалою суду першої інстанції від 01 лютого 2024 року вказану справу передано до Приморського районного суду м. Одеси для розгляду за територіальною підсудністю (а.с. 20).
Ухвалою Приморського районного суду міста Одеса від 14 січня 2025 року у справі № 642/1290/23 закрито провадження за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу з підстав належності спору до юрисдикції господарських судів України.
Постановою Одеського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду першої інстанції залишено без змін (а.с. 123-124).
Ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2025 року у справі № 642/1290/23 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 січня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. У задоволенні клопотання ОСОБА_3 , яке подане адвокатом Шрамко Іриною Сергіївною, про зупинення дії ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 14 січня 2025 року та постанови Одеського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року відмовлено (https://reyestr.court.gov.ua/Review/132997349).
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 20 березня 2025 року, залишеною без змін Постановою Харківського апеляційного суду від 10 червня 2025 року у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено (а.с. 54-56, 101-103) .
Частинами сьомою-десятою статті 158 ЦПК України передбачено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. У випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.
Забезпечення позову в цивільному процесі є одним з інститутів цивільного процесу, що сприяє реалізації конституційних прав завдання цивільного судочинства, яким, згідно зі статтею 3 ЦПК України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.
Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).
Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.
Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення - ухвали.
Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.
Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.
Отже, ухвала суду про вжиття заходів забезпечення позову зумовлює конкретні обмеження щодо вчинення певних дій чи, навпаки, обов`язок вчинити дії учасниками справи або третіми особами, що мають строковий характер та діють до моменту скасування таких заходів судом, який їх вжив, чи судом вищої інстанції у разі скасування ухвали про вжиття спірних заходів забезпечення за їх безпідставністю.
Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 521/19246/20, провадження № 61-3555св23.
Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Верховного Суду від 24 грудня 2025 року у справі № 642/1290/23 відкрито касаційне провадження за скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 14 січня 2025 року та постанову Одеського апеляційного суду від 11 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
Отже, зважаючи, що наразі судові рішення є предметом перегляду суду касаційної інстанції, тобто, остаточне рішення по справі не прийнято, з метою забезпечення інтересів позивача та недопущення порушення його прав, виходячи з принципів цивільного судочинства та дотримання балансу інтересів сторін, судова колегія вважає, що наявні підстави для збереження дії заходів забезпечення позову, вжитих ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 06 березня 2023 року.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (частина 1 статті 376 ЦПК України).
За таких обставин ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нової про залишення без задоволення заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову.
У разі наявності підстав відповідач не позбавлений можливості звернутися з аналогічною заявою після закінчення перегляду справи в касаційному порядку.
Оскільки постанова Харківського апеляційного суду не стосується вирішення справи по суті, підстави для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції відсутні, тому розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. ст. 367, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Холодногірського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2025 року скасувати та постановити нове судове рішення.
Заяву ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 06 березня 2023 року по цивільній справі № 642/1054/23 залишити без задоволення.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 26 травня 2026 року.

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина