П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2026 р.	м. Одеса	Справа № 400/13324/25	

Перша інстанція: суддя Ярощук В.Г.,
повний текст судового рішення
складено 14.01.2026, м. Миколаїв

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді-доповідача Голуб В.А.,
суддів: Осіпова Ю.В., Скрипченка В.О.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційні скарги ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 року у справі № 400/13324/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

12 грудня 2025 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі – позивач) до військової частини НОМЕР_1 (далі – відповідач) про:
1) визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу за період з 01.01.2020 по 07.11.2025 грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі – Постанова № 704), з урахуванням виплачених сум;
2) зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату позивачу за період з 01.01.2020 по 07.11.2025 грошове забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати включно з одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору, та із одночасною грошовою компенсацією суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44 (далі – Порядок № 44);
3) визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби 07.11.2025, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704;
4) зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби 07.11.2025, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати включно з одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору, та із одночасною грошовою компенсацією суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44;
5) визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та невиплати позивачу грошової компенсації за невикористанні 45 діб щорічної основної відпустки за 2022 рік, за невикористанні 15 діб щорічної основної відпустки за 2023 рік, за невикористанні 15 діб щорічної основної відпустки за 2024 рік, за невикористанні 15 діб щорічно основної відпустки за 2025 рік, грошової компенсації за невикористанні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704;
6) зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату позивачу грошову компенсацію за невикористанні 45 діб щорічної основної відпустки за 2022 рік, за невикористанні 15 діб щорічної основної відпустки за 2023 рік, за невикористанні 15 діб щорічної основної відпустки за 2024 рік, за невикористанні 15 діб щорічно основної відпустки за 2025 рік, грошової компенсації за невикористанні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, включно з одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору, та із одночасною грошовою компенсацією суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44;
7) визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо нарахування та невиплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роки виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704;
8) зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату позивачу грошову допомогу на оздоровлення за 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роки у розмірі місячного грошового забезпечення виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати включно з одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору, та із одночасною грошовою компенсацією суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44;
9) визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати позивачу матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роки виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704;
10) зобов`язання відповідача провести нарахування та виплату позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роки у розмірі місячного грошового забезпечення виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, включно з одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору, та із одночасною грошовою компенсацією суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44;
11) визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування під час складання грошового атестату позивача розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, за період з 01.01.2020 по 07.11.2025;
12) зобов`язання відповідача виготовити та направити позивачу новий грошовий атестат виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704, за період з 01.01.2020 по 07.11.2025;
13) визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування під час складання позивачу довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (додаток 1 до листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 28.03.2018 № 348/3/6/855), розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704 за період з 01.01.2020 по 07.11.2025;
14) зобов`язання відповідача виготовити та направити позивачу нову довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (додаток 1 до листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 28.03.2018 № 348/3/6/855), розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) премії та індексації, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704 за період з 01.01.2020 по 07.11.2025;
15) визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо неврахування під час складання позивачу довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення для призначення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Додатку 8 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (пункт 3 розділу ІІ), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 № 10-1), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402, розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) премії та індексації, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704 за період з 01.01.2020 по 07.11.2025;
16) зобов`язання відповідача виготовити і направити позивачу нову довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення для призначення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Додатку 8 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (пункт 3 розділу ІІ), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 № 10-1), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) премії та індексації, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704 за період з 01.01.2020 по 07.11.2025.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 року суд задовольнив частково позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 . Визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум. Зобов`язав військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 грошове забезпечення, зокрема нараховану і виплачену у вказаний період грошову допомогу для оздоровлення і матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» станом на 01.01.2022, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» станом на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» із одночасною грошовою компенсацією суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44. Визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування під час складання ОСОБА_1 довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», розміру грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Зобов`язав військову частину НОМЕР_1 виготовити та направити ОСОБА_1 нову довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», розміру грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Визнав протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування під час складання ОСОБА_1 довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення для призначення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Додатку 8 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (пункт 3 розділу ІІ), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 № 10-1), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402, розміру грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023 з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». Зобов`язав військову частину НОМЕР_1 виготовити та направити ОСОБА_1 нову довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення для призначення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Додатку 8 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (пункт 3 розділу ІІ), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 № 10-1), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402, виходячи з розміру грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 19.05.2023з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік», на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». У задоволені решти позовних вимог відмовив.
Позивачем подано апеляційну скаргу на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.01.2026. ОСОБА_1 вказує, що суд протиправно відмовив йому у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Апелянт наголосив, що у період з 01.01.2020 по 07.11.2025 його посадовий оклад та оклад за військовим (спеціальним) званням протиправно розраховувалися з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2018, а не з урахуванням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 1 січня відповідного року.
Як наслідок, відповідач виплатив позивачу в 2020 – 2025 роках грошове забезпечення не в повному обсязі. У зв`язку з цим, у відповідача також виник обов`язок виплатити позивачу відповідну компенсацію втрати доходів відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».
З огляду на вказане, позивач просить суд рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.01.2026 скасувати в частині відмови у задоволенні позову та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Не погоджуючись із прийнятим судом рішенням відповідач також подав апеляційну скаргу. Так, представник військової частини НОМЕР_1 вказав, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Крім того розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань встановлюються за рішенням Міністра оборони України виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, а тому відсутні підстави для її перерахунку. Крім того у 2022-2023 роках матеріальна допомога позивачу взагалі не нараховувалась.
Апелянт наголошує, що спірні правовідносини є наслідком здійснення делегованих повноважень Кабінетом Міністрів України та не належать до компетенції відповідача. При цьому, на момент подачі позову ОСОБА_1 . Кабінетом Міністрів України вже прийнято постанову Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 “Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою КМУ від 21 лютого 2018 р. № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови КМУ від 30 серпня 2017 р. № 704”, якою установлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13 і 14. Оскільки прийняті нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності, на думку апелянта, відсутні підстави для перерахунку як грошового забезпечення, так і грошової допомоги на оздоровлення.
Щодо позовних вимог в частині видачі оновленого грошового атестату та довідки, апелянт вказує, що об`єктивна відсутність правових наслідків у вигляді порушення прав та інтересів позивача свідчить про передчасність звернення до суду та відсутність юридичного спору, змістом якого є спір щодо прав чи обов`язків. 
Враховуючи вищевикладене, представник військової частини НОМЕР_1 просить скасувати рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14.01.2026 за позовом ОСОБА_1 по справі № 400/13324/25 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач проходив військову службу у відповідача, зокрема в період з 01.01.2020 по 07.11.2025, що підтверджується послужним списком позивача.
У зв`язку зі звільненням позивача з військової служби відповідач видав позивачу грошовий атестат від 10.11.2025 № 350/174/308/775/ПС/ФЕС.
11.11.2025 позивач звернувся до відповідача із запитом про проведення перерахунку грошового забезпечення позивача за період проходження ним військової служби у відповідача.
У листі від 20.11.2025 № 350/174/308/2085/пс відповідач повідомив, що посадовий оклад та оклад за військовим званням були визначені шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2018 (1762 грн), на відповідні тарифні коефіцієнти.
Вважаючи, що відповідач нараховував і виплачував йому не в повному обсязі грошове забезпечення, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Ухвалюючи вказане рішення, суд першої інстанції вказав, що з 29.01.2020 - дня набрання законної сили рішенням у справі № 826/6453/18 діє редакція пункту 4 Постанови № 704, яка була чинною до зазначених змін. Це свідчить про те, що з 29.01.2020 була відновлена дія пункту 4 Постанови № 704 у первісній редакції, де передбачалось, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14. Як наслідок, суд першої інстанції дійшов висновку, що застосування відповідачем для визначення грошового забезпечення позивача розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, у періоді з 29.01.2020 - 19.05.2023 є протиправним.
Поряд з цим, суд першої інстанції вказав, що 12.05.2023 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову № 481 "Про скасування підпункту 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103, та внесення зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704" (далі - Постанова № 481), яка набрала чинності 20.05.2023. Пунктом 1 Постанови № 481 скасовано підпункт 1 пункту 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб". Пунктом 2 вказаної постанови внесено зміну до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", виклавши абзац перший в такій редакції: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14". Пунктом 3 Постанови № 481 установлено, що видатки, пов`язані з виконанням пункту 2 цієї постанови, здійснюються в межах асигнувань на грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб, передбачених у державному бюджеті на відповідний рік для утримання відповідних державних органів. Постанова Кабінету Міністрів України № 481 діяла до набрання чинності рішення Київського окружного адміністративного суду від 14.03.2025 у справі № 320/29450/24 (залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025), яким визнані дії Кабінету Міністрів України при прийнятті постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 неправомірними. Визнано протиправним та нечинним пункт 2 постанови Кабінету Міністрів України від 12.05.2023 № 481 стосовно внесення змін до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб". Протягом періоду 20.05.2023 - 18.06.2025 постанова Кабінету Міністрів України № 481 була чинною, а тому відповідач правильно застосовував при нарахуванні позивачу грошового забезпечення та інших виплат прожитковий мінімум для працездатних осіб 1762 грн. При цьому, на думку місцевого суду, втрата чинності постанови № 481 не є підставою для перерахунку грошового забезпечення.
Надаючи оцінку доводам апеляційних скарг, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
30 серпня 2017 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 704.
Пунктом 2 Постанови № 704 встановлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
В первинній редакції Постанови № 704 від 30 серпня 2017 року встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.
В примітках вищезазначених додатків було визначено, що посадові оклади за розрядами тарифної сітки визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт. У разі коли посадовий оклад визначений у гривнях з копійками, цифри до 4,99 відкидаються, від 5 і вище - заокруглюються до десяти гривень.
З 24 лютого 2018 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», якою п.4 Постанови № 704 викладено в новій редакції, яка передбачає, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі № 826/6453/18 визнано протиправним та нечинним п.6 Постанови № 103, яким п.4 Постанови № 704 викладений у новій редакції.
Відтак, починаючи з 29 січня 2020 року відновлено дію п.4 Постанови № 704 у редакції, яка передбачає використання розрахункової величини, яка дорівнює розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року).
Водночас, пунктом 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06 грудня 2016 року № 1774-VІІІ, який набрав чинності 01 січня 2017 року, визначено, що після набрання чинності цим Законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.
Однак в подальшому, постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2023 року № 481 "Про скасування п.п.1 п. 3 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103, та внесення зміни до п.4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704" внесено зміни до пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" та викладено абзац перший в такій редакції: «Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу та деяких інших осіб розраховуються виходячи з розміру 1 762 гривні та визначаються шляхом множення на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14».
Натомість, Верховний Суд у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 лютого 2026 року у справі № 520/5814/24 сформував висновок, за яким до правовідносин, пов`язаних із оформленням та направленням до органу Пенсійного фонду України довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії позивача, визначеного станом на 01 січня 2024 року відповідно до Постанови № 704, під час обчислення розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням має застосовуватися пункт 4 Постанови № 704 в первісній редакції, яка передбачала використання прожиткового мінімуму для працездатних осіб, установленого законом на 1 січня календарного року, а не редакція, змінена Постановою № 481, якою визначено фіксовану розрахункову величину - 1762,00 грн.
Колегія суддів, яка передала справу № 520/5814/24 на розгляд Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, встановила, що Верховний Суд у складі колегії суддів з цієї самої палати вже розглядав справи з подібними правовідносинами.
Так, Верховний Суд, зокрема у постановах від 20 жовтня 2025 року у справі № 600/3516/24-а та від 22 жовтня 2025 року у справі № 420/3824/25 дійшов висновку, що враховуючи положення статті 265 КАС України, рішення про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним має виключно пряму (перспективну) дію в часі.
Втрата чинності нормативно-правовим актом настає з моменту набрання законної сили відповідним судовим рішенням, яким його визнано протиправним та нечинним, і не поширюється на правовідносини, що виникли та були реалізовані під час його дії.
Отже, Постанова № 481 вважалася чинною та підлягала застосуванню до моменту набрання законної сили рішенням суду у справі № 320/29450/24 (до 18 червня 2025 року), яким її окремі положення були визнані протиправними та нечинними.
Таким чином, із дня набрання чинності Постановою № 481 (20 травня 2023 року) та протягом усього періоду її дії (до 18 червня 2025 року) правові підстави для видачі довідок про розмір грошового забезпечення із застосуванням розрахункової величини у вигляді прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, відсутні. Протягом зазначеного періоду визначення посадових окладів та окладів за військовими (спеціальними) званнями здійснювалося, виходячи з фіксованої величини 1762,00 грн, передбаченої Постановою № 481.
На думку колегії суддів, яка передала справу на розгляд палати, положення пункту 4 Постанови № 704 в редакції Постанови № 481 не відповідають закону про Державний бюджет України на відповідний рік, а тому в силу приписів частини третьої статті 7 КАС України, слід застосовувати правовий акт, який має вищу юридичну силу.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у даному провадженні, правова позиція Верховного Суду України від 17 лютого 2026 року ще не була сформована. Натомість, з метою забезпечення єдності судової практики та правильного застосування норм права суд зобов`язаний врахувати правові висновки Верховного Суду.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що застосування відповідачем для визначення грошового забезпечення розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня 2018 року, у період з 29 січня 2020 року по 07 листопада 2025 року є протиправним.
З урахуванням вищезазначених нормативно-правових актів та, зокрема, висновку Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 лютого 2026 року у справі № 520/5814/24, відповідач мав нараховувати та виплачувати грошове забезпечення та всіх інших видів грошового забезпечення та виплат, які розраховуються з урахуванням розміру посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням відповідно до п.4 Постанови № 704 шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний календарний рік (у даному випадку станом на 01.01.2020, 01.01.2021, 01.01.2022, 01.01.2023, 01.01.2024 та 01.01.2025) на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 14 до Постанови № 704.
Щодо посилання апелянта, представника військової частини НОМЕР_1 , на пропуск позивачем строків звернення, колегія суддів зазначає, що грошовий атестат позивачу був виданий у листопаді 2025 року. В свою чергу, до суду ОСОБА_1 звернувся у грудні 2025 року, тобто в межах тримісячного строку, встановленого ст. 233 Кодексу законів про працю України, а тому зазначені доводи є необґрунтованими.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу за період з 29.01.2020 по 07.11.2025 грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанова № 704, з урахуванням виплачених сум та зобов`язати перерахувати таке грошове забезпечення.
Щодо посилання представника військової частини НОМЕР_1 на те, що розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань встановлюється за рішенням Міністра оборони України, виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, а тому відсутні підстави для її перерахунку, колегія суддів зазначає наступне.
Так, до місячного грошового забезпечення, з якого визначається розмір матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, включаються посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород) за займаною штатною посадою, на які військовослужбовець має право на день підписання наказу командира військової частини про виплату цієї допомоги.
Вказані складові грошового забезпечення і вираховуються з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний календарний рік.
А тому доводи апеляційної скарги військової частини НОМЕР_1 у цій частині є неспроможними.
Щодо посилання представника військової частини на те, що у 2022 - 2023 роках, а також 2024 - 2025 роках матеріальна допомога позивачу взагалі не нараховувалась, колегія суддів погоджується, вказаний довід підтверджується матеріалами справи. В цій частині у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 слід відмовити.
Отже перерахунку підлягає матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704.
Проте перерахунку підлягає грошова допомога на оздоровлення за 2021 - 2023, 2025 роки, адже її розрахунок ґрунтується на грошовому забезпеченні військовослужбовця за відповідний період. Проте у 2024 році грошова допомога на оздоровлення позивачу не виплачувалась.
Отже колегія суддів вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_2 в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020, 2021, 2022, 2023, та 2025 роки виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704.
Поряд із цим, враховуючи, що станом на день звільнення 07.11.2025 відповідач мав виплачувати грошове забезпечення та інші додаткові його види з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний календарний рік, то одноразова грошова допомога при звільненні, яка розраховується з місячного грошового забезпечення, та грошова компенсація за невикористані дні відпусток мають також бути перераховані.
Щодо виплати перерахованого грошового забезпечення та додаткових його видів із одночасною компенсацією сум податку на доходи фізичних осіб, суд зазначає наступне.
Порядком виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 №44 (далі - Порядок № 44) визначено умови та механізм щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу (в тому числі відрядженими до органів виконавчої влади та інших цивільних установ) у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошова компенсація).
Відповідно до п.2 Порядку № 44 грошова компенсація виплачується громадянам України, які відповідно до законодавства мають статус військовослужбовця, поліцейського або є особами рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС, податкової міліції, Національного антикорупційного бюро, а також особам, звільненим із служби, для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби.
Згідно з п.3 Порядку № 44 виплата грошової компенсації здійснюється установами (організаціями, підприємствами), що утримують військовослужбовців, поліцейських та осіб рядового і начальницького складу, за рахунок відповідних коштів, які є джерелом доходів цих осіб, шляхом рівноцінного та повного відшкодування втрат частини грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних у зв`язку з виконанням ними своїх обов`язків під час проходження служби (далі - грошове забезпечення), що пов`язані з утриманням податку з доходів фізичних осіб у порядку та розмірах, визначених Законом України "Про податок з доходів фізичних осіб".
Аналіз наведених пунктів 2-3 Порядку № 44 дає підстави для висновку, що грошова компенсація сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних, зокрема, військовослужбовцями, виплачується їм для відшкодування утриманих сум податку з їх грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, право на які вони набули у зв`язку з виконанням обов`язків під час проходження служби одночасно з виплатою грошового забезпечення за місцем його одержання у розмірі суми податку з доходів фізичних осіб, утриманого з грошового забезпечення.
Отже, з урахуванням наведеного правого регулювання, суд зазначає, що нарахування та виплата індексації грошового забезпечення позивачу має бути проведена відповідачем із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку № 44.
Аналогічна за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах Верховного Суду від 10.10.2024 у справі № 500/8015/23, від 30.04.2024 у справі № 360/700/23, від 31.01.2024 у справі № 320/6441/22.
Поряд з цим, підпунктом 1 п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року № 2755-VI (далі – ПКУ) визначено, що об`єктом оподаткування військовим збором для платників, зазначених у п.п. 1 п.п. 1.1 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. ХХ «Перехідні положення» є доходи, визначені ст. 163 ПКУ.
Згідно з п. 163.1 ст. 163 ПКУ об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.
Статтею 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» із змінами та доповненнями визначено, що держава гарантує військовослужбовцям, зокрема, грошове забезпечення, до складу якого входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія), одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно з п.п. 4 п.п. 1.3 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. XX «Перехідні положення» ПКУ для військовослужбовців та працівників Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Головного управління розвідки Міністерства оборони України, Національної гвардії України, Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної спеціальної служби транспорту України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань ставка військового збору становить – 1,5 відс. з доходу, одержаного у вигляді грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, які здійснюються відповідно до законодавства України.
Отже, на переконання колегії суддів, нарахування грошового забезпечення має бути з одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору.
Щодо компенсації втрати частини доходів, колегія суддів зазначає наступне.
Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовано Законом України від 19.10.2000 № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі - Закон № 2050-III). 
Відповідно до статті 1 Закону № 2050-III підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).
Згідно зі статтею 2 Закону № 2050-III компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.
Відповідно до статті 4 Закону № 2050-III виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо передчасності позовних вимог в цій частині, адже основна сума заборгованості ще не виплачена позивачу. При цьому закон зобов`язує, зокрема, роботодавця виплатити компенсацію втрати частини доходів саме в тому ж місяці, що й суму заборгованості.
Щодо позовних вимог ОСОБА_1 про визнання бездіяльності щодо неврахування під час складання грошового атестата позивача розміру грошового забезпечення з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на відповідний календарний рік, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до пункту 11.2 розділу 11 Правил організації фінансового забезпечення військових частин, установ, організацій Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, затверджених наказом Міністерства оборони України від 22.05.2017 № 280 (у редакції наказу Міністерства оборони України від 22.04.2021 № 104), у грошовому атестаті зазначаються розміри видів грошового забезпечення, виплачені суми і дата, до якої включно їх виплачено.
Абзацами п`ятим і шостим пункту 11.3 розділу 11 вищевказаних Правил встановлено, що перший примірник грошового атестата видається під підпис у картці особового рахунку військовослужбовця, в якій зазначається дата його видачі, а другий — залишається в діловодстві фінансового органу військової частини. Отримані від військовослужбовців грошові атестати зберігаються у справах фінансового органу військової частини та знищуються після перевірки (дослідження) їх підрозділами Служби внутрішнього аудиту.
Тобто в грошовому атестаті зазначаються розміри грошового забезпечення, які фактично виплачені військовослужбовцю на день його виключення зі списків особового складу, з метою інформування військової частини, куди переводиться військовослужбовець, або відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки про розмір виплаченого йому грошового забезпечення. В подальшому вони підлягають знищенню.
У зв`язку зі звільненням позивача з військової служби відповідач видав позивачу грошовий атестат від 10.11.2025 № 350/174/308/775/ПС/ФЕС. Відтак у грошовому атестаті позивача повинні були бути вказані розміри нарахованих і виплачених йому видів грошового забезпечення за листопад 2025 року, які були протиправно обчислені відповідачем, виходячи з 1762,00 гривні, а не із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025.
А тому позивач має право на видачу оновленого грошового атестата, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» станом на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови № 704.
При цьому вимоги позивача щодо зазначення в атестаті розміру грошового забезпечення за весь період, починаючи з січня 2020 року не підлягають задоволенню, адже вказані дані не вносяться до грошового атестата.
З урахуванням вищевикладеного колегія суддів також вважає, що позивачу та на адресу пенсійного органу має бути надіслана оновлена довідка про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії.
Отже апеляційні скарги ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 року у справі № 400/13324/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії підлягають частковому задоволенню.
Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС України.
Відповідно до приписів п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи те, що при постановлені спірного рішення судом першої інстанції було неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до її неправильного вирішення, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційних скарг, скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.
Питання розподілу судових витрат судом не вирішується у зв?язку зі звільненням позивача за Законом України «Про судовий збір» від сплати судового збору.
Керуючись статтями 308, 309, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та військової частини НОМЕР_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 р. у справі № 400/13324/25– задовольнити частково.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 14 січня 2026 року у справі № 400/13324/25, – скасувати.
Ухвалити нове рішення у справі. 
Позов ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати позивачу за період з 29.01.2020 по 07.11.2025 грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», з урахуванням виплачених сум.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 за період з 29.01.2020 по 07.11.2025 грошове забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору, та із одночасною грошовою компенсацією суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби 07.11.2025, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби 07.11.2025, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору, та із одночасною грошовою компенсацією суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористанні 45 діб щорічної основної відпустки за 2022 рік, за невикористанні 15 діб щорічної основної відпустки за 2023 рік, за невикористанні 15 діб щорічної основної відпустки за 2024 рік, за невикористанні 15 діб щорічно основної відпустки за 2025 рік, грошової компенсації за невикористанні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» .
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористанні 45 діб щорічної основної відпустки за 2022 рік, за невикористанні 15 діб щорічної основної відпустки за 2023 рік, за невикористанні 15 діб щорічної основної відпустки за 2024 рік, за невикористанні 15 діб щорічно основної відпустки за 2025 рік, грошової компенсації за невикористанні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за період 2016, 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роки, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору, та із одночасною грошовою компенсацією суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення при наданні щорічної основної відпустки за 2020, 2021, 2022, 2023 та 2025 роки виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Зобов`язати відповідача провести нарахування та виплату позивачу грошову допомогу на оздоровлення за 2020, 2021, 2022, 2023 та 2025 роки у розмірі місячного грошового забезпечення виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору, та із одночасною грошовою компенсацією суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021 роки виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021 на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 провести нарахування та виплату позивачу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020, 2021 роки у розмірі місячного грошового забезпечення виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021 відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» з одночасним відрахуванням 1,5 % військового збору, та із одночасною грошовою компенсацією суми податку з доходів фізичних осіб відповідно до пункту 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.01.2004 № 44.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування під час складання грошового атестату ОСОБА_1 розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виготовити та направити ОСОБА_1 новий грошовий атестат виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування під час складання ОСОБА_1 довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (додаток 1 до листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 28.03.2018 № 348/3/6/855), розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виготовити та направити ОСОБА_1 нову довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії за останні 24 календарні місяці служби підряд перед місяцем звільнення, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (додаток 1 до листа Департаменту фінансів Міністерства оборони України від 28.03.2018 № 348/3/6/855), розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) премії та індексації, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт.
Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо неврахування під час складання ОСОБА_1 довідки про щомісячні додаткові види грошового забезпечення для призначення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Додатку 8 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (пункт 3 розділу ІІ), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 № 10-1), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402, розміру грошового забезпечення з урахуванням розмірів посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) премії та індексації, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період з 01.01.2020 по 07.11.2025.
Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 виготовити і направити ОСОБА_1 нову довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення для призначення та премію для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Додатку 8 до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (пункт 3 розділу ІІ), затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 02.03.2023 № 10-1), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15.02.2007 за № 135/13402, виходячи з розміру грошового забезпечення з урахуванням посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) премії та індексації, які визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» на 01.01.2020, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» на 01.01.2021, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на 01.01.2022, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» на 01.01.2023, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» на 01.01.2024, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» на 01.01.2025, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» за період з 01.01.2020 по 07.11.2025.
У задоволенні решти позовних вимог – відмовити. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку виключно у випадках, передбачених ч. 4 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач 		В.А. Голуб	
Судді	  	Ю.В. Осіпов   В.О. Скрипченко