Справа № 463/1723/26
Провадження № 2/463/1240/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2026 року Личаківський районний суд м. Львова
в складі головуючого судді - Мармаша В.Я.,
з участю секретаря судового засідання - Цебрик Х.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін у справі цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в :
представник позивача звернувся до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення в розмірі 1 776,04 грн, за послуги гарячого водопостачання в розмірі 4 127,12 грн, пені, 3% річних та інфляційних втрат.
В обґрунтування поданого позову покликається на те, що відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією – суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії, а відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , а отже користується послугами централізованого опалення та гарячого водопостачання. Для здійснення оплати наданих послуг відовідачам відкрито особовий рахунок. Відповідачі за період від 01.10.2024 по 30.11.2025 року не сплачували вартість надання послуг з постачання теплової енергії внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 1 776,04 грн. Окрім цього, за період від 01.11.2022 по 30.11.2025 року не сплачували вартість надання послуг з гарячого водопостачання внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 4127,12 грн.
Ухвалою судді від 27 лютого 2026 року відкрито спрощене позовне провадження, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Зазначена ухвала скерована сторонам для відома. 
Від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що з позовними вимогами не погоджується, проти позову заперечує. 
Так, 27.08.2009 року Львівським міським комунальним підприємством «Львівтеплоенерго» було надано технічні умови на від`єднання квартири за адресою АДРЕСА_1 від мережі централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання. 13.10.2009 року Розпорядженням Личаківської районної адміністрації за № 685 надано дозвіл на проектування та влаштування системи автономного опалення в квартирі АДРЕСА_2 . Відповідно до Акту про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП, який затверджений 30.11.2009 року постійно діючою комісією з розгляду питань, пов`язаних з відключенням споживачів від мереж центрального опалення і гарячого водопостачання при Личаківський райадміністрації Львівської міської ради підтверджено відключення квартири за адресою АДРЕСА_1 , (на яку нарахована заявником заборгованість) від мережі централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання.
Отже, фактичного приєднання та укладення договору не відбулось з наступних підстав: надання виконавцю підписаної заяви - приєднання - копія такої заяви позивачем не долучено до позовної зави. Так як відповідачі такої не підписували, і не надавали ЛМКП «Львівтеплоенерго» оплати рахунку за надану послугу та факт отримання послуги - підтверджуючих документів, що таке мало місце, позивачем не надано. Так як, жодних послуг вони не отримували, а відповідно і не здійснювали жодних оплат.
Щодо факту отримання послуги - та така не мала місця оскільки квартира за адресою АДРЕСА_1 , на яку нарахована позивачем заборгованість, як вказано вище, відключена від мережі централізованого теплопостачання та гарячого водопостачання з 2009 року. А отже, жодних жилово-комунальних послуг позивачем не надавалось.
Таким чином позивач не надав жодних доказів про факт укладення договору та про отримання відповідачами житлово-комунальних послуг. Отже, твердження про укладення 01.12.2021 року індивідуальних договорів про надання послуги з постачання теплової енергії та індивідуальний договір на постачання гарячої води, надання житлово-комунальних послуг є хибним, а вимога про стягнення заборгованості безпідставною.
Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначає, що між позивачем та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав відповідачу послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб, в тому числі на опалення опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, а відповідачі такими послугами користувалися.
Внутрішньобудинкова система опалення належить до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку і є його невід`ємною частиною. Саме тому кожен мешканець будинку зобов`язаний брати участь в управлінні та функціонуванні інженерних систем багатоповерхового будинку. У даному будинку, в тому числі і в під`їзді, де проживає Відповідач є внутрішньобудинкова система опалення, яка функціонує належним чином. Будинок обігрівається. Є встановлений комерційний вузол обліку теплової енергії, який облікує спожиту теплову енергію у будинку. Відповідно є витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Підтримання температури у місцях загального користування відбувається не тільки через опалювальні пристрої, а також за рахунок теплопередачі крізь огороджувальні конструкції житлових приміщень. У будинку відповідачів підтримується температура вище 0° С.
Відповідач є споживачем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, а фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладанням договорів. Житловий будинок АДРЕСА_3 споживає теплову енергію на опалення та гаряче водопостачання. З метою обліку теплової енергії встановлено лічильник.
Таким чином, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго» є теплопостачальною організацією – суб`єктом господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії.
Як вбачається із довідки, виданої ЛМКП «Львівтеплоенерго» №1 від 29 грудня 2025 року, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Власником квартири зазначено ОСОБА_1 .
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. 
Згідно зі ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.1, ч.2 ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).
У відповідності до вимог п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно з ч.1 ст.10 Закону «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. 
Відповідно до ст. 162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у первинній редакції). Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 18 серпня 2017 року № 633, чинної з 30 серпня 2017 року).
Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.
Як вбачається із позовної заяви та додатків до неї, позивачем надаються послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на функціонування внутрішніх систем опалення, та послуги з гарячого водопостачання, а саме втрати теплової енергії на функціонування системи гарячої води.
Відповідачам для здійснення оплати за надані послуги був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості даної послуг з метою її оплати.
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Як регламентовано ч. 6 ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньо будинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання.
За приписами п.п. 14, 38 Правил надання послуг постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року за № 830, в редакції від 08 вересня 2021 року за № 1022, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 року № 315.
Відповідно до п. 13 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), який розраховується та розподіляється між усіма споживачами згідно з пунктом 15 цих Правил.
Відповідно до п. 39 Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182, споживач не звільняється від плати за абонентське обслуговування у разі відсутності фактичного споживання ним послуги або у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води. Споживач не звільняється від плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) у разі відключення (відокремлення) квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого теплопостачання та постачання гарячої води.
Відповідно до п. 38 Правил надання послуг з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830, споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання).
Плата за абонентське обслуговування нараховується у відповідності до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Як визначено ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначенні для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення).
За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 311/3489/18, власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками усіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і зобов`язанні брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку та прибудинкових територій відповідно до своєї частки у майні будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною.
Відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від обов`язку здійснення плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води.
Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16.
Пунктом 54 індивідуального договору визначено, що у разі відключення приміщення споживача від систем (мереж) централізованого опалення (теплопостачання) в установленому законодавством порядку цей договір не припиняє своєї дії.
Отже, суд вважає доведеним факт, що між позивачем та відповідачами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання послуг в сфері теплопостачання, а саме: виконавець надавав відповідачу послуги з постачання теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб, в тому числі на опалення опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, та на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, а відповідачі такими послугами користувалися.
Згідно п. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідачу для здійснення оплати був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 , а також щомісячно направлялися повідомлення про нарахування вартості та кількості даних послуг з метою їх оплати.
Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з:
- плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства;
- плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», а також Методики 315 загальний обсяг спожитої теплової енергії та гарячої води у будівлі складається з таких основних складових:
обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача (квартири, нежитлового приміщення);
обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування (МЗК) та допоміжних приміщень будинку. Дана складова є обов`язковою до оплати усіма мешканцями (в т.ч. і для тих, чиї квартири відключені від мереж ЦО і ГВ) на підставі ч. 6 ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»;
обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Дана складова є обов`язковою до оплати усіма мешканцями (в т.ч. і для тих, чиї квартири відключені від мереж ЦО і ГВ) на підставі ч.6 ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»;
обсягу гарячої води (при умові її споживання);
обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання. Дана складова є обов`язковою до оплати усіма мешканцями (в т.ч. і для тих, чиї квартири відключені від мереж ЦО і ГВ) на підставі ч. 6 ст. 10 ЗУ «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання».
Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні-послуги» (розділ І ст. 4 п. 6) та Постанови КМУ №808 від 21.08.2019 р. з 1 грудня 2021 року споживачам виставляється плата за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії. Розмір плати за абонентське обслуговування нараховується щомісячно протягом року у фіксованому розмірі на один особовий рахунок незалежно від кількості мешканців у квартирі та незалежно від обсягу споживання послуги або відсутності споживання послуг.
За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України).
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Отже, суд вважає доведеним, що відповідачі є споживачами послуг з постачання теплової енергії (забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення) та постачання гарячої води (забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання), а фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку слід вважати фактичним укладанням договорів.
Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
З представленого позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що відповідачі не вносили плату з надані послуги, внаслідок чого утворилась заборгованість за послуги з централізованого опалення в розмірі 1 776,04 грн, за послуги гарячого водопостачання в розмірі 4 127,12 грн.
Факт надання відповідачам послуг теплової енергії на загальнобудинкові потреби підтверджується також актами включення системи теплопостачання до будинку, актами експлуатації комерційного приладу обліку теплової енергії, даними спожитих гігакалорій будинком.
Так, з метою обліку теплової енергії встановлено лічильник ВОТЕ №2608, що підтверджується Актом від 11.09.2023 р., обчислювач SHARKY VMT тип Kt=1 зав. №53459509, витратомір GmbH SHARKY Ду=40 зав. №53459509. ВОТЕ опломбовано та поставлено на комерційний облік. 
Подача послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) на будинок підтверджується такими документами: Інформація по об`єкту буд. АДРЕСА_3 за опалювальний сезон 2022/2023 рр., Інформація по об`єкту буд. АДРЕСА_3 за опалювальний сезон 2023/2024 рр., Інформація по об`єкту буд. АДРЕСА_3 за опалювальний сезон 2024/2025 рр., Інформація по об`єкту буд. АДРЕСА_3 за опалювальний сезон 2025/2026 рр.
З метою обліку витрат на гаряче водопостачання встановлено вузол обліку на гаряче водопостачання Powogaz, водолічильник MWN на подаючому трубопроводі №18325714 Ду 65, водолічильник IPERL на рециркулярному трубопроводі №8SENO121434515 Ду40, що підтверджується Актом №927 від 09.05.2022 р.
З метою обліку витрат на гаряче водопостачання встановлено вузол обліку на гаряче водопостачання Powogaz MWN, водолічильник MWN на подаючому трубопроводі №18325703 Ду 65, водолічильник SENSUSIPERL на рециркулярному трубопроводі №0121434515 Ду40, що підтверджується Актом №0927 від 08.04.2024 р. Інформація про вузол обліку ГВП №0927 додається. 
Відтак, оскільки у справі, яка розглядається, ніщо не свідчить про те, що проведений позивачем розрахунок є невірними, а також ніщо не свідчить про ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг, оскільки доказів протилежного відповідачем не представлено, суд приймає вказаний розрахунок як належний та допустимий доказ позовної вимоги.
З урахуванням вищевикладеного, оскільки відповідачі користуючись послугами з централізованого опалення на загальнобудинкові потреби та забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання, зобов`язані оплачувати такі, однак вказаного обов`язку належним чином не виконали, доводи позивача належними доказами не спростували, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідачів на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення в розмірі 1 776,04 грн, за послуги гарячого водопостачання в розмірі 4 127,12 грн. 
Окрім цього, в силу ч. 1. ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому у договорі але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку плати за житлово - комунальні послуги.
Згідно із розрахунками заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, в тому числі на задоволення загальнобудинкових потреб та функціонування внутрішніх систем опалення, за період з 01.10.2024 року по 30.11.2025 року в сумі 1 776,04 грн. А також додатково: пеня - 39,28 грн., 3% річних - 35,78 грн., інфляційні втрати - 86,02 грн.
Згідно із розрахунками заборгованості за послуги з постачання гарячої води, в тому числі втрати теплової енергії на функціонування системи гарячої води, за період з 01.11.2022 року по 30.11.2025 року в сумі 4127,12 грн. А також додатково: пеня - 125,45 грн., 3% річних 19,42 грн., інфляційні втрат - 92,90 грн.
Таким чином, оскільки всупереч п. 5 ч. 2 ст. 7, ст. 9. Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п. 5 індивідуального договору боржники не виконали свого обов`язку щодо сплати наданих послуг, а тому зобов`язані сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних від простроченої суми, а також пеню, розрахунок яких відповідачами не заперечено та не спростовано.
Окрім цього, оскільки згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відтак з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 3 328 грн. 
Керуючись ст.ст.10-13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 354, 355, суд -

у х в а л и в :
позов Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії, в тому числі на задоволення загальнобудинкових потреб та функціонування внутрішніх систем опалення, за період з 01.10.2024 року по 30.11.2025 року в сумі 1 776,04 грн, пеня - 39,28 грн, 3% річних - 35,78 грн, інфляційні втрати - 86,02 грн; а також заборгованість за надані послуги з гарячого водопостачання, в тому числі втрати теплової енергії на функціонування системи гарячої води, за період з 01.11.2022 року по 30.11.2025 року в сумі 4127,12 грн, пеня - 125,45 грн, 3% річних 19,42 грн, інфляційні втрат - 92,90 грн, що в загальному становить 6 302,01 грн (шість тисяч триста дві гривні одна копійка).
Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» по 1 664,00 грн (одна тисяча шістсот шістдесят чотири гривні) судового збору.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга позивачем протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Текст рішення складено та підписано суддею 11.06.2026.
Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):
позивач: Львівське міське комунальне підприємство «Львівтеплоенерго», місцезнаходження: 79040, м. Львів, вул. Д.Апостола, 1, код ЄДРПОУ 05506460; 
відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;
відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя: Мармаш В. Я.