"29" квітня 2026 р.

Окрема думка судді

29 квітня 2026 р. м. Івано-Франківськ

Вважаю, що апеляційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_1 підлягали до задоволення і необхідно було скасувати вирок Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30 січня 2026 року стосовно ОСОБА_2 в частині застосування ст. 69 КК України та призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті та ухвалити новий вирок, яким призначити обвинуваченому покарання в межах ч.2 ст.286 -1 КК України. 
Так, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.
Для застосування судом положень ст. 69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. При цьому, у кожному конкретному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися з урахуванням індивідуальних особливостей відповідного кримінального провадження, а встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винуватому навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.
Зі змісту мотивувальної частини вироку вбачається, що при призначенні покарання обвинуваченому суд першої інстанції врахував щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та повне відшкодування матеріальної шкоди і особу обвинуваченого, який є раніше не судимий та є особою старечого віку, за місцем проживання характеризується позитивно, публічно вибачився перед потерпілою, має незадовільний стан здоров`я та частково відшкодував потерпілій моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням. 
Суд першої інстанції прийшов до висновку, що зазначені обставини є винятковими і знижують істотним чином міру тяжкості скоєного злочину, зменшують суспільну небезпеку злочину до рівня, що виходить за межі покарання, і передбачає застосування до обвинуваченого ст. 69 КК України.
Разом з тим, висновок суду про зниження ступеня тяжкості вчиненого правопорушення та зменшення суспільної небезпеки злочину є безпідставним, враховуючи, що обвинувачений визнаний винним у вчиненні правопорушення, яке він вчинив внаслідок грубого порушення вимог Правил дорожнього руху України, керуючи транспортним засобом у стані сп`яніння. 
Так, судом першої інстанції було встановлено, що водій ОСОБА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, що знижує реакцію та унеможливлює належним чином оцінити дорожню обстановку, сів за кермо та рухався автомобілем марки «ВАЗ 2105», реєстраційний номер НОМЕР_1 , по проїзній частині вул. Вербова в м. Тлумач Івано-Франківського району Івано-Франківської області, виїхав на зустрічну смугу руху, де вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_1 та заподіяв осатаній тяжкі тілесні ушкодження, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286-1 КК України.
Під час призначення покарання необхідно було врахувати обставини вчиненого правопорушення, які свідчать про те, що порушення ОСОБА_2 , вимог п.2.9 ПДР України, яким заборонено керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння було абсолютно свідомим та навмисним рішенням водія і призвело до вчинення відповідного правопорушення, яким було заподіяно тяжкі тілесні пошкодження потерпілій. 
Підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху забезпечується чітким застосуванням правових санкцій за вчинення правопорушень, які були вчинені водіями, які керували транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння. 
При цьому, при призначенні покарання необхідно враховувати його виховну дію, оскільки покарання, повинно бути направлено не тільки на забезпечення виправлення правопорушника та попередження вчинення ним нових правопорушень, а також повинно бути спрямовано на попередження вчинення правопорушень іншими особами. 
Застосовуючи справедливе покарання за вчинений злочин, суд таким чином констатує, що відповідні діяння є суспільно небезпечними та за їх вчинення настають певні негативні наслідки. 

Суддя Івано-Франківського
апеляційного суду ОСОБА_3