"24" квітня 2026 р. Справа № 370/3004/25 
Провадження № 2/370/1061/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2026 рік с-ще Макарів 
Макарівський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Бізяєвої Н.О. 
за участю секретаря судового засідання Мінасян Я.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Макарівської селищної ради, Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту утримання дітей, -

ВСТАНОВИВ:
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Макарівської селищної ради, Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту утримання дітей.
В обґрунтування позову вказав, що 28.11.2024 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_3 . Від цього шлюбу у сторін народився син – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . До укладення шлюбу у дружини заявника ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ), народились діти – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Сім`ї надано статус багатодітної згідно посвідчення серії НОМЕР_2 . Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 16.09.2025 року, складений старостою Пашківського старостинського округу, сім`я складається з шести осіб: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та троє дітей – зареєстрована та фактично проживають за адресою: АДРЕСА_1 . На сьогоднішній день ОСОБА_1 проходить військову службу у Збройних Силах України у складі військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується кокопією припису № 27/0050/2-1467 від 29.02.2024. Він є єдиною особою, яка не лише матеріально забезпечує, а й морально тримає на собі всю родину. На його утриманні перебувають малолітні діти, які щодня потребують турботи, виховання, стабільності та присутності батька. Однак, проходячи військову службу, я фактично позбавлений можливості бути поруч із дітьми, брати участь у їхньому повсякденному житті, дбати про їхній фізичний, емоційний та соціальний розвиток. Згідно з витягом з форми ОК-7 Пенсійного фонду України від 25.09.2025, у період з 2022 по 2025 рік включно мною отримувалися офіційні доходи, зокрема за 2025 рік середній розмір доходу становив близько 50 000 гривень. Відповідно до витягу з історії карткового рахунку, відкритого в акціонерному товаристві «ПриватБанк» на ім`я моєї дружини, у період з 07 березня 2024 року по 26 вересня 2025 року на зазначений рахунок регулярно надходили грошові кошти на загальну суму 138 200 гривень. У цих обставинах саме він є єдиним годувальником та опорою родини. У період з квітня по червень 2025 року він неодноразово звертався до командування військової частини НОМЕР_1 із рапортами про звільнення з військової служби у зв`язку з наявністю підстав, передбачених підпунктом «г» пункту 2 частини четвертої та пунктом 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а саме - як військовослужбовець, який утримує трьох і більше дітей віком до 18 років. Попри вказані обставини, всі звернення залишилися без позитивного вирішення. У зв`язку з чим, просив суд встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_1 малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 10 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі та розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження.
21.10.2025 року від представника військової частини НОМЕР_1 Надич Б.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що основною метою звернення до суду є не встановлення певного факту, який не оспорюється, а отримання підстави для звільнення з військової служби. Заявник не одноразово звертався до командування військової частини НОМЕР_1 з рапортом на звільнення, однак не надав жодних підстав щодо утримання дітей. Законодавство України надає підставу для звільнення на підставі факту утримання дітей, а не їх наявності. ОСОБА_8 не надано доказів утримання двох дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Відповідно до ч. 1 ст. 268 СК України, мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу. Тобто, обов`язок вітчима утримувати дитину, яка з ним проживає, настає за умов,- у такої дитини/дітей не має матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання; - вітчим може надавати матеріальну допомогу. А відтак обов`язок вітчима щодо утримання дітей, з якими він проживає, не є безумовним, а тому для встановлення факту утримання вітчимом дитини, яка з ним проживає, потрібно довести, що родичі дитини не можуть надавати таку допомогу.
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 04 грудня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
09.02.2026 року Службою у справах дітей Макарівської селищної ради надано інформацію, відповідно якої просили, що питання про зазначення факту підтвердження/непідтвердження утримання ОСОБА_1 неповнолітніх дітей падчерок ОСОБА_6 , ОСОБА_7 залишити на розсуд суду. Додатково подали Акт обстеження умов проживання від 06.02.2026 року. 
Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 09 лютого 2026 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.
У судовому засіданні 23.04.2026 року позивач ОСОБА_1 підтримав позовну заяву, зазначаючи, що біологічний батько – відповідач ОСОБА_2 (солдат) відповідно сповіщення ТЦК та СП від 06.11.2025 року, вважається зниклим безвісти 05.11.2025 року. 
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні 23.04.2026 року визнала позов, просила суд задовольнити позов. На питання суду, які доходи вона як мати, отримує, остання пояснила наступне. Пенсія на дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 7 100,00 грн. на кожну щомісячно. Також як особа, яка перебуває у декретній відпустці суму у розмірі 2 100,00 грн. та 860,00 грн. на малолітнього ОСОБА_4 , 2025 р.н. Крім того, борг по аліментам на дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 станом на 01.12.2025 року відсутній, так як вона у грудні місяці отримала близько вісімдесяти тисяч гривень (відрахування відбулись з нарахованих коштів ОСОБА_2 ), які вона потратила на дівчат – одяг, гуртки, харчування, іграшки.
Представник третьої особи - військової частини НОМЕР_1 в судове засіданні 23.04.2026 року не з`явився, просив розглядати справу без участі та вважає позовну заяву необґрунтованою.
Третя особа, представник Служби у справах дітей Макарівської селищної ради в судове засіданні не з`явився, просили розгляд справи проводити без участі.
23.04.2026 року у судовому засіданні судом було зобов`язано відповідача ОСОБА_3 надати документи підтверджуючи отримання доходу, у зв`язку з чим, було оголошено перерву до 24.04.2026 року до 11:00 год.
24.04.2026 року сторони по справі в судове засідання не з`явились, скерувавши відповідні заяви про закінчення розгляду справи без участі сторін. 
Суд, дослідивши докази надані стороною, вважає що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а ст. 13, - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення.
Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітньої дитини: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .
Судом встановлено, що дружина позивача ОСОБА_10 має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвами про народження, батьками записані: ОСОБА_2 , ОСОБА_11 (а.с. 28-29).
Згідно Витягу з реєстру територіальної громади від 27.09.2025 року, ОСОБА_1 , 1996 р.н. зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Мати ОСОБА_3 , малолітні діти: ОСОБА_6 , 2015 р.н., ОСОБА_7 2016 р.н., ОСОБА_4 , 2025 р.н., чоловік– ОСОБА_1 , відповідно до Акту обстеження умов проживання, складеного 06.02.2026 року проживають за адресою: АДРЕСА_3 . 
У зв`язку з відсутністю технічної можливості виготовлення посвідчення дитини з багатодітної сім`ї для оформлення допомоги на дітей, які виховуються у багатодітних сім`ях, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 були видані відповідні Довідки дитини з багатодітної сім`ї за №31 від 07.04.2025 тат №32 від 07.04.2025, відповідно до яких пред`явник цих посвідчень має право на пільги, передбачені законодавством України для багатодітних сімей (а.с.32-32).
Відповідно до довідки Військової частини НОМЕР_1 від 25.07.2025 року №І1643/2/6/1/37/2674 старший солдат ОСОБА_1 з 02.03.2024 року перебуває на військовій службі за мобілзацією в військовій частині № НОМЕР_4 . (а.с. 12)
Позивач ОСОБА_1 подав рапорти від 19.04.2025, 14.07.2025 командиру військової частини НОМЕР_1 , в якому просив звільнити з військової служби на підставі підпункту «г» пункту 2 частини 4, абзацу 4 пункту 3 частини 12 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» (перебування на утриманні у військовослужбовця трьох і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці).
Листами Військової частини НОМЕР_1 від 26.04.2025 та 22.05.2025 повідомлено позивача, що за результатами розгляду наданих копій документів, які долучені до рапорту про звільнення, військовослужбовець ОСОБА_1 не надав довідку про заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, доказів утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , доказів щодо позбавлення батьківських прав біологічного батька дітей, доказів чи приймає участь біологічний батько дітей у виховані та утриманні дітей та відсутнє інформація або рішення суду про визнання біологічного батька дітей безвісно відсутнім чи померлим.
Згідно з Довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 17.09.2025 року, виданого Фастівським відділом державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вбачається наявна заборгованість ОСОБА_2 , щодо стягнення аліментів останнього на користь гр. ОСОБА_3 , 1998 р.н., на неповнолітніх дітей: доньки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та доньки ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 1/3 частка з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.06.2023. (а.с. 25). Станом на 17.09.2025 року заборгованість становить 63 752,54 грн. 
Відповідно Відомості з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків ОСОБА_3 отримала дохід за 2023 рік у розмірі 64 827 грн., за 2025 рік у розмірі 39 173,69 грн. та у 2026 році за січень та лютий суму у розмірі 19 920,00 грн. 
Позивач ОСОБА_1 на підтвердження своєї фінансової участі в житті малолітніх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , надав наступний документ.
З виписки по картці/рахунку НОМЕР_5 , відкритого на ім`я ОСОБА_3 в період з 01.06.2024 по 26.09.2025 слідує, що ОСОБА_1 здійснював переказ коштів, проте в жодному переказу у коментарях до платежу, не було зазначено щодо утримання дітей, в тому рахунку ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . 
Матеріали справи містять Сповіщення сім`ї № 246 ІНФОРМАЦІЯ_4 від 06.11.2025 за №5994, про те, що солдат ОСОБА_2 зник безвісті 05.11.2025 року. (а.с. 90)
Відповідно Листа Служби у справах дітей Макарівської селищної ради №57 від 09.02.2026 року, крім іншого зазначили, що відповідно сповіщення №246 від 06.11.2025 року про зниклого безвісті батька дітей ОСОБА_2 міститься інформація про те, що дане сповіщення є підставою для подання документів щодо призначення пенсії (допомоги) і надання пільг у встановленому законодавством порядку. Законодавством України дітям зниклих безвісті військовослужбовцям гарантується призначення пенсії (допомоги) і надання пільг. Проте, мати ОСОБА_3 не вжила заходів для оформлення пенсії (допомоги), гарантованих державою на малолітніх дітей ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , батько яких зник безвісті.
Згідно частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Як передбачено статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Загальний порядок здійснення сімейних прав та виконання сімейних обов`язків закріплено у ст. 14, 15 СК України.
Згідно з ч. 1 ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122 та ст. 125 цього Кодексу.
В силу ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені у ст. 150, 151 СК України.
За приписами ч. 2ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Статтею 155 СК України унормовано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до частин першої-четвертої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.
Згідно частини першої-третьої статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.
При цьому сімейні відносини як вид суспільних відносин складаються з суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (настання яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).
Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. Майновий обов`язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун. Якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов`язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін.
Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за рішенням суду (статті 164, 180 СК України).
Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.
СК України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо утримання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо утримання дитини.
Як вказувалося, законодавчо обов`язок щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, які не досягли 18 років, покладено виключно на батьків. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей виникає з моменту їх народження та зберігається до досягнення дітьми повноліття.
Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, або чи розірвано їх шлюб.
Обов`язок по утриманню зберігається також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків (ч. 2 ст. 166 СК України).
Відповідно до ст. 260 СК України якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.
Відповідно до ч.1 ст. 268 СК України мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.
Таким чином, у вітчима виникає лише право брати участь у вихованні падчерки та пасинка, які з ним проживають, а обов`язок їх утримувати виникає лише у разі відсутності у нього, зокрема матері та батька, або вони з поважних причин не можуть надавати належного утримання.
Верховний Суд у постанові від 14 грудня 2023 року №160/11228/23, зазначив, що заявник, перебуваючи у шлюбі з громадянкою, яка є матір`ю дітей, має право на участь у вихованні цих дітей (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо їх утримання у позивача (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання.
Отже, вітчим має обов`язок утримувати своїх падчерку та пасинків, прямо передбачений законом, лише за сукупності таких обставин: такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання; вітчим може надавати матеріальну допомогу.
У батьків дитини зберігається обов`язок утримання своєї дитини з моменту її народження до досягнення нею повноліття, при чому такий обов`язок не залежить від наявності зареєстрованого шлюбу між батьками, факту позбавлення батьківських прав, визнання батьків недієздатними тощо, а припиняється лише фактом смерті батьків.
Позивач, звертаючись до суду, просить встановити факт перебування на його утриманні дітей дружини ОСОБА_3 . При цьому вказує, що встановлення цього факту є необхідним з метою реалізації наміру оформлення в установленому законом порядку звільнення з військової служби на підставі п.п. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Як слідує з матеріалів справи неповнолітні діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , мають мати ОСОБА_3 , батька ОСОБА_2 (відповідно сповіщення № 246 від 06.11.2025 року безвісті зник 05.11.2025) які є відповідачами в справі та відповідно до вищенаведених норм права зобов`язані утримувати своїх дітей, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі та чи проживають разом з дітьми або окремо від них.
В даному випадку позивач ОСОБА_1 є вітчимом ОСОБА_6 , 2015 р.н. та ОСОБА_7 , 2016 р.н.
Вітчим має особливий правовий статус, що істотно відрізняється від статусу батька, усиновлювача, опікуна та піклувальника, характеризується мінімально необхідним набором прав та обов`язків щодо пасинка, падчерки.
Як вказувалося, вітчим має своїм обов`язком утримувати падчерок, який з ними проживає, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що вітчим може надавати матеріальну допомогу. При цьому, суд може звільнити вітчима, мачуху від обов`язку по утриманню падчерки, пасинка або обмежити його певним строком, зокрема у разі: 1) нетривалого проживання з їхнім матір`ю, батьком; 2) негідної поведінки у шлюбних відносинах матері, батька дитини.
Звідси слідує, що вітчим вважається таким, що зобов`язаний утримувати падчерок за сукупності таких умов: падчерки проживають разом із вітчимом; падчерки не мають родичів першої та другої лінії кровного споріднення або ж ці особи не можуть надавати пасинку утримання з поважних причин; вітчим може надавати матеріальну допомогу.
Такий перелік є виключним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до вказаних норм у ОСОБА_1 відсутній правовий обов`язок утримувати дітей дружини. Якщо ж вітчим самостійно (з власної ініціативи) надає матеріальну допомогу дітям дружини, така його поведінка може свідчити про дотримання загальних засад поведінки у сімейних правовідносинах. Проте, з позиції норм СК України таку поведінку вітчима не можна назвати «утриманням», бо «утримання», це не «право», а безальтернативний та імперативно визначений «обов`язок» батьків по відношенню до неповнолітніх дітей.
Доведення факту утримання падчерок вітчимом стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків та безумовно впливає на права й інтереси самих дітей, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.
Проте статус зниклої безвісті не зменшує цивільної правоздатності особи, а отже не позбавляє обов`язку утримувати як неповнолітніх, так і повнолітніх дітей (до 23 років), що навчаються.
Слід також зазначити, що діти мають матір. Як установлено судом ОСОБА_3 з 2025 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_4 , 2025 р.н. до досягнення нею 3-х річного віку. Водночас вона щомісячно отримує допомогу як багатодітна мама в сумі 2960,00 грн. та допомогу при народженні дитини у розмірі 860,00 грн.
Щодо грошового забезпечення неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . 
Аліменти стягуються з виплат, які продовжують нараховуватися зниклому безвісти військовослужбовцю (оклад, надбавки, додаткова винагорода). Що і було підтверджено в судовому засіданні матір`ю дітей – ОСОБА_3 , про отримання нею пенсії (допомоги), на підставі сповіщення зниклого безвісті батька дітей ОСОБА_2 , що підтвердилось Відомостями з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків, отримання доходу за лютий 2026 рік у розмірі 19 920,00 грн. 
Крім того, ОСОБА_3 в судовому засіданні повідомила, що станом на час розгляду справи, вона як мати неповнолітніх доньок отримала аліменти, у зв`язку з чим, станом на сьогодні відсутній борг за ОСОБА_2 по аліментах. 
Зі слів матері ОСОБА_3 отримані кошти витратила на одяг, продукти, гуртки та розваги неповнолітніх доньок: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . 
Також суд звертає увагу, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б вказували на звільнення ОСОБА_3 від покладеного на неї законом обов`язку утримувати своїх малолітніх дітей чи його не виконання.
Доказів щодо можливості або не можливості діда та баби малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 надавати допомогу на утримання своїх онуків, матеріали справи не містять.
Суд зазначає, що ОСОБА_1 не заборонено добровільно утримувати малолітніх доньок своєї дружини, дбати про її всебічний розвиток, забезпечувати повсякденні побутові потреби, навчання, піклуватися про її духовний та фізичний стан, проте таке право заявника не породжує юридичного значення та підстав для встановлення факту перебування дітей саме на його утриманні.
Слід також відмітити, що встановлення цього факту пов`язане саме із виконанням військового обов`язку, проходженням військової служби та реалізації права на звільнення з військової служби.
Водночас, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Зазначені правові висновки щодо дотримання принципу справедливості висловив Конституційний Суд України у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003, від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004.
Дії учасників сімейних правовідносин мають бути добросовісними, характеризуватися чесністю, відкритістю й повагою до інтересів інших членів суспільства. Водночас учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб.
Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі №754/5841/17.
Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників сімейних правовідносин, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм.
З огляду відсутність доказів щодо знаходження неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ОСОБА_18 саме на утриманні позивача, суд дійшов висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню.
Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст. 141 ЦПК України. Зважаючи на відмову в задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем залишаються за ним.
Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 13, 77-79, 81, 89, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд
УХВАЛИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей Макарівської селищної ради, Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту утримання дітей - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення складено 29.04.2026 року.

Повне найменування сторін:
позивач:  ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_4 ;
відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_1 ;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору:
Служба у справах дітей Макарівської селищної ради, ЄДРПОУ: 43915184, адреса: вул. Димитрія Ростовського, 30, с-ще Макарів, Бучанського району, Київської області;
Військова частина НОМЕР_1 , ЄДРПОУ: АДРЕСА_5 .

Суддя:  Н.О. Бізяєва