ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 382/2385/25 Прізвище судді (суддів) першої інстанції: Кисіль О.А., Суддя-доповідач Кобаль М.І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 червня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого Кобаля М.І.,
суддів Бужак Н.П., Черпака Ю.К., 
при секретарі Литвин С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні без участі сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Яготинського районного суду Київської області від 01 квітня 2026 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області, третя особа: майор поліції інспектор відділення поліції №2 Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області Козак Яна Анатоліївна про скасування постанови про адміністративне правопорушення,- 
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Київській області (далі по тексту - відповідач, ГУ НП в Київській області) в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕНА №5899086 від 09.10.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП, та закрити провадження по справі.
Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 01 квітня 2026 року в задоволенні зазначеного адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Сторони в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце слухання справи повідомлялися належним чином.
Суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі, зокрема, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання (п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України).
Відповідно до ч. 2 ст.313 КАС України неявка сторін належним чином повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, не перешкоджає слухання справи.
Справу розглянуто у відкритому судовому засіданні в м. Києві, без фіксації судового процесу, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного. 
Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 09.10.2025 року інспектором відділення поліції №2 (м. Яготин) Бориспільського районного управління поліції ГУ НП в Київській області майором поліції Козак Я.А. (далі по тексту - інспектор Козак Я.А.) було складено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5899086, щодо ОСОБА_1 , оскільки він керував т.з. Mercedes Benz C220, д.н.з. НОМЕР_1 , при цьому 16.09.2025 рішенням Яготинського районного суду Київської області у справі №382/1708/25 був позбавлений права керування транспортним засобом строком на рік.
Окрім того, інспектором Козак Я.А. було встановлено, ОСОБА_1 не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1 ПДР України та ч. 10 ст. 15 ЗК «Про Дорожній рух» та 2.1 Г. Об`єднано згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, чим порушив п.2.1.а ПДР керування ТЗ особою, позбавленою права керування ТЗ, за що передбачена відповідальність за ч.4 ст. 126 КУпАП.
Так, інспектором Козак Я.А. винесено постанову серії ЕНА №5899086 від 09.10.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн. (далі по тексту - оскаржувана постанова, а.с.8-9).
Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. 
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення відповідачем прийнято в межах його компетенції, кваліфікація порушення визначена вірно, санкція застосована до позивача відповідає вимогам ст. 126 КУпАП та Правилам дорожнього руху.
Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Як передбачено ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», основними повноваженнями патрульної поліції є, зокрема, виявлення та припинення адміністративних правопорушень, а також регулювання дорожнього руху та контроль за дотриманням Правил дорожньою руху його учасниками.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, шляхом об`єднання, в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених, відповідно до ч. 2 ст. 36 КУПАП.
Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.
Частиною 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, ст.ст. 1241 - 126.
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.
Частиною 4 ст. 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 285 КУпАП у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.
По суті зафіксованого в оскаржуваній постанові правопорушення апеляційний суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами,
- тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Так, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Як вбачається з оскаржуваної постанови та вірно встановлено судом першої інстанції, інспектором Козак Я.А. винесено оскаржувану постанову серії ЕНА №5899086 від 09.10.2025 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 400 грн.
Відповідно до змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 09.10.2025 року ОСОБА_1 , керував транспортним засобом при цьому будучи позбавленим права керування транспортним засобом та не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 2.1.а ПРД України та ч. 10 ст. 15 ЗУ «Про дорожній рух» та 2.1.ґ за що передбачена відповідальність ч. 1 та ч. 4 ст. 126 КУпАП.
Колегією суддів апеляційної інстанції встановлено, що постановою Яготинського районного суду Київської області від 16.09.2025 року у справі 382/1708/25 ОСОБА_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави у розмірі 1 (однієї) тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Відповідно до офіційного вебпорталу судової влади України «Судова влада України», вказана постанова суду набрала законної сили 27.09.2025 року.
Таким чином, оскаржувана постанова від 09.10.2025 року, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП, винесена межах річного терміну позбавлення його права керування транспортними засобами. Зазначені обставини не заперечуються сторонами.
Відповідно до відеозапису з нагрудної бодікамери працівників поліції, вбачається, що громадянин ОСОБА_1 повідомив поліцейським про те, що прибув на стоянку близько 05 год. 00 хв. ранку, де його транспортний засіб перебуває до моменту прибуття працівників поліції.
Під час зазначеної розмови позивач не висловлював жодних заперечень або зауважень щодо факту керування транспортним засобом до моменту настання дорожньо-транспортної пригоди.
Таким чином, працівниками поліції 09.10.2025 встановлено факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, будучи позбавленим права керування транспортними засобами та без поліса обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Щодо доводів апелянта про те, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, покази свідків, які б підтверджували факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, у момент виявленого правопорушення, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
Так, для обґрунтованого, повного і всебічного з`ясування всіх обставин даної адміністративної справи, колегією суддів апеляційної інстанції витребувано у Яготинського районного суду Київської області матеріали судової справи №382/2275/25 для огляду в судовому засіданні Шостим апеляційним адміністративним судом.
У свою чергу, предметом розгляду судової справи №382/2275/25 були обставини притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст. 124 КУпАП, а саме порушення останнім правил дорожнього руху, що спричинило дорожньо-транспортну пригоду.
12.06.2026 на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду надійшли матеріали витребуваної справи №382/2275/25.
Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що постановою від 10.11.2025 року №382/2275/25, яка набрала законної сили та не була оскаржена ОСОБА_1 , останнього визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу, стягнувши з нього 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Колегією суддів апеляційної інстанції досліджено матеріали справи №382/2275/25 та встановлено, що в них містяться належні докази вчинення ОСОБА_1 дорожньо-транспортної пригоди, а саме: 
- копією схеми місця ДТП від 09.10.2025 року; 
- письмовими поясненнями ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від 09.10.2025 року; 
- розпискою ОСОБА_1 від 09.10.2025 року; 
- рапортом органу поліції від 09.10.2025 року;
- фотокопіями.
Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 78 КАС України).
Правовими положеннями ч. 6 ст. 78 КАС України регламентовано, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Отже, посилання апелянта на те, що останнім 09.10.2025 не здійснювалося керування транспортним засобом Mercedes Benz C220, д.н.з. НОМЕР_1 , є безпідставними та не заслуговують на увагу суду.
Таким чином, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що інспектор Козак Я.А. мала достатньо підстав для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, за ч. 4 ст. 126 КУпАП, з урахуванням вище наведених обставин, які підтверджені належними доказами.
Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувались вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Пунктом 10 Інструкції передбачено, що під час вирішення питання про притягнення особи до відповідальності, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Правовими положеннями ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Колегія суддів апеляційної інстанції звертає увагу, що вищезазначена правова норма визначає ряд фактичних даних на основі яких посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення.
На виконання своїх посадових обов`язків, інспектором Козак Я.А. правомірно прийнято оскаржувану постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №5899086, про притягнення ОСОБА_1 , до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126 КУпАП, оскільки станом на момент її винесення ОСОБА_1 , будучи позбавленим права керування Яготинського районного суду Київської області у справі №382/1708/25, порушив п.2.1.а. ПДР - Керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортним засобом.
Отже, з наведених обставин справи вбачається, що згідно законодавства України, ОСОБА_1 , було порушено вимоги ч.4 статті 126 КУпАП, а тому зазначене вказує на правомірність винесеної відносно позивача постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Між тим, апелянт не надав суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт протиправності оскаржуваної постанови.
Аналіз правових положень чинного законодавства та обставин справи дає підстави для висновку про те, що інспектор Козак Я.А., під час винесення оскаржуваної постанови, діяла у межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.
Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.
В зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Правовими положеннями ч. 1 ст. 272 КАС України регламентовано, що судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Яготинського районного суду Київської області від 01 квітня 2026 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

Головуючий суддя: М.І. Кобаль

Судді: Н.П. Бужак

Ю.К. Черпак

Повний текст рішення виготовлено 16.06.2026 року