Справа № 606/374/26 

РІШЕННЯ
і м е н е м У к р а ї н и
05 травня 2026 року м. Теребовля
Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі: 
головуючої судді Ромазан Л.С., 
з участю секретаря судового засідання Будз М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № R102913 від 29.09.2025 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, постанови № 1469 від 25.11.2025 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 через представника - адвоката Мороз Ірину Мирославівну звернувся до суду із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови № R102913 від 29.09.2025 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, постанови № 1469 від 25.11.2025 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив, що дізнався про існування оскаржуваних постанов лише після блокування його банківських рахунків у межах виконавчого провадження. З метою з`ясування підстав такого блокування представником позивача було скеровано адвокатський запит до органу державної виконавчої служби, з відповіді на який стало відомо про наявність постанов № R102913 від 29.09.2025 та № 1469 від 25.11.2025 про притягнення його до адміністративної відповідальності. До цього часу позивач про існування зазначених постанов не знав та їх не отримував, що позбавило його можливості брати участь у розгляді справ та своєчасно оскаржити винесені постанови.
Щодо постанови № R102913 від 29.09.2025 позивач вказав, що вона містить суперечності щодо особи, яка її винесла, оскільки у тексті зазначено одну посадову особу, тоді як підпис належить іншій, що не відповідає вимогам законодавства про адміністративні правопорушення. Крім того, у постанові відсутні відомості про протокол про адміністративне правопорушення, який є підставою для її винесення. Позивач також зазначив, що участі у розгляді справи не брав, копію постанови не отримував, про що свідчить відсутність його підпису, і доказів належного направлення цієї постанови відповідачем не надано.
Також позивач вказав, що на момент винесення зазначеної постанови він мав відстрочку від мобілізації, а дії щодо зняття та повторної постановки його на військовий облік здійснювались без його відома та належних підстав, що, на його думку, свідчить про штучне створення умов для притягнення до адміністративної відповідальності. Крім того, за інформацією ІНФОРМАЦІЯ_3 провадження щодо нього не ініціювалося, а відомості про направлення повісток чи складання протоколу відсутні.
Щодо постанови № 1469 від 25.11.2025 позивач зазначив, що вона містить розбіжності у реквізитах, зокрема різні номери документа, що унеможливлює її належну ідентифікацію та свідчить про порушення порядку оформлення. Аналогічно, копію цієї постанови позивач не отримував, а доказів його належного повідомлення про розгляд справи відповідачем не надано, чим порушено його право на участь у розгляді справи про адміністративне правопорушення.
З огляду на наведене позивач вважає оскаржувані постанови незаконними та такими, що підлягають скасуванню.
Ухвалою судді від 17 березня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Мороз І.М. не з`явилися, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, у якій зазначили, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Тимчасово виконуючий обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 подав відзив на позов, у якому просив у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_4 про скасування постанови №R102913 від 29.09.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, постанови № 1469 від 25.11.2025 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 210 КУпАП відмовити повністю та розглянути справу за його відсутності. Крім того, представник відповідача подав клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Мороз І.М. подала письмові пояснення щодо відзиву відповідача та додаткові пояснення, згідно з якими  в оскаржуваній постанові № R102913 від 29.09.2025 зазначено, що за результатами з`ясування обставин справи встановлено, що ОСОБА_1 не пройшов відмовився від проходження військово-лікарської комісії (далі – ВЛК) (п. 2 розділу ІІ Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист» (далі – ЗУ), чим допустив порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинивши тим самим адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП). Вказаною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення штраф у сумі 17 000 грн. В іншій оскаржуваній постанові № 1469 від 25.11.2025 вказано, що військовозобов`язаний ОСОБА_1 29.09.2025 був доставлений працівниками поліції до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою уточнення військово-облікових даних. Під час розгляду всіх необхідних документів з`ясувалось, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з 26.09.2025 знаходиться у розшуку по базі « ІНФОРМАЦІЯ_6 » у зв`язку з тим, що порушив вимоги військового обліку, визначені додатком 2 до Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, а саме: не пройшов військово-лікарську комісію у строки, встановлені ЗУ № 4235-ІХ від 12.02.2025, за що передбачена адміністративна відповідальність. Враховуючи те, що громадянин ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, на нього постановою № 1469 від 25.11.2025 накладено адміністративне стягнення штраф у сумі 17 000 грн. Однак, жодних порушень законодавства про військовий обов"язок та військову службу ОСОБА_1 не допустив, а тому притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.210, ч.3 ст.210-1 КУпАП, є незаконним.
Суд, розглянувши справу, вивчивши матеріали справи, оцінивши та дослідивши в сукупності наявні у справі докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав.
Відповідно до статей 245, 251, 252, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, з`ясування наявності чи відсутності події і складу адміністративного правопорушення, а також дотримання встановленої процедури притягнення особи до відповідальності.
Згідно зі статтею 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна бути законною та обґрунтованою, містити всі передбачені законом реквізити, а також прийматися уповноваженою посадовою особою з дотриманням встановленої процедури.
Суд встановив, що оскаржувані постанови прийняті з істотними порушеннями вимог процесуального закону, що є самостійною підставою для їх скасування.

Щодо постанови № R102913 від 29.09.2025, то суд звертає увагу на наступне.
 
Так, постановою т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 (так у вступній частині постанови) № R102913 від 29.09.2025 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210-1 КУпАП, зокрема за те, що він не пройшов (відмовився) від проходження ВЛК, чим порушив п.2 розділу ІІ Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" від 21 березня 2024 року, допустивши таким чином порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію в особливий період.
 
Зазначена постанова підписана іншою посадовою особою начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 і винесена на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 29 вересня 2025 року № 1747, який складено стосовно ОСОБА_1 за ознаками ч.3 ст.210-1 КУпАП та долучено відповідачем до відзиву.
 
Постанова № R102913 від 29.09.2025 містить суперечності щодо особи, яка її винесла: у тексті вказано одну посадову особу (т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 ), тоді як підпис у постанові належить іншій особі (т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 ). Таким чином, встановлено невідповідність між особою, зазначеною як посадова особа, що винесла постанову, та особою, яка фактично підписала документ, що суперечить вимогам статті 283 КУпАП та унеможливлює встановлення належного суб`єкта прийняття рішення.
Зі змісту відзиву на позов вбачається, що ОСОБА_1 був присутнім при складенні протоколу про адміністративне правопорушення № 1747 від 29.09.2025, йому роз"яснювались його права, передбачені ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, однак він відмовився надавати пояснення з приводу вчиненого правопорушення, отримати другий примірник протоколу, що підтверджується підписами двох свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . 
 
Суд звертає увагу на те, що у протоколі № 1747 від 29.09.2025 за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП графі щодо ознайомлення з правами зазначено іншу особу ОСОБА_7 , що свідчить про порушення порядку оформлення протоколу та ставить під сумнів факт належного роз`яснення прав саме ОСОБА_1 .
 
У цьому ж протоколі вказано, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбудеться 25 листопада 2025 року о 09.00 год.
 
Доказів того, що позивач був присутнім під час розгляду справи за ч.3 ст.210-1 КУпАП, за результатами якої винесено постанову № R102913 від 29.09.2025, відповідачем суду не подано.
 
Таким чином, зважаючи на те, що у протоколі про адміністративне правопорушення за ознаками ч.3 ст.210-1 КУпАП зазначено час розгляду справи 25 листопада 2025 року, а фактично справу розглянуто 29 вересня 2025 року, про що винесено оспорювану постанову № R102913, без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, права ОСОБА_1 на участь у розгляді були порушені, а тому підлягають поновленню шляхом скасування цієї постанови із надісланням справи на новий розгляд начальнику ІНФОРМАЦІЯ_4 .
 
Судом також встановлено, що постановою по справі про адміністративне правопорушення від 25 листопада 2025 року № 1469 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210 КУпАП, тобто за те, що він з 26 вересня 2025 року не пройшов військово-лікарську комісію у строки, встановлені Законом України № 4235-ІХ "Про внесення зміни до пункту 2 розділу II "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" від 12 лютого 2025 року, чим порушив вимоги військового обліку, визначені додатком 2 до Правил військового обліку призовників, військовозобов"язаних та резервістів, затверджених постановою КМУ від 30 грудня 2022 року № 1487.
Із доданих до відзиву документів встановлено, що відсутній протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, який складено стосовно ОСОБА_1 . 
Отже, судом встановлено, що матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП, зокрема оскаржувана постанова винесена з істотним порушенням вимог КУпАП, оскільки в матеріалах справи відсутній протокол про адміністративне правопорушення, який відповідно до ст. 254, 256 КУпАП є основним процесуальним документом, що фіксує факт вчинення правопорушення, обставини його вчинення та пояснення особи.
Відсутність протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.210 КУпАП, свідчить про недотримання передбаченої законом процедури розгляду справи, позбавляє особу можливості надати пояснення та реалізувати право на захист, а також унеможливлює встановлення фактичних обставин справи в передбаченому законом порядку.
Таким чином, постанова від 25 листопада 2025 року № 1469 винесена без належної процесуальної основи, що є істотним порушенням вимог КУпАП, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі із підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, тобто у зв"язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.210 КУпАП.
З урахуванням наведеного та сукупності встановлених порушень, відсутності належних доказів події і складу правопорушень, сумнівності оформлення постанов суд приходить до переконання, що оскаржувані постанови прийняті з порушенням вимог закону та не можуть вважатися законними і обґрунтованими.
Суд також враховує, що адміністративна відповідальність може наставати лише за умови доведення всіх елементів складу адміністративного правопорушення у встановленому законом порядку, із дотриманням принципів законності, презумпції невинуватості та забезпечення права особи на захист.
Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходам впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Дотримання процесуальної форми є обов`язковою умовою законності будь-якого рішення у справі про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, встановлені судом порушення носять не формальний, а істотний характер, оскільки вплинули на реалізацію позивачем права на захист, належне з`ясування обставин справи та законність прийнятих рішень.
Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини другої статті 73, частин першої та другої статті 77 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб"єкта владних повноважень обов"язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, § 29).
Відповідно до вимог пунктів 2 і 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи), скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Відповідно до статті 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.
Таким чином, беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що відповідачем «поза розумним сумнівом» не доведено вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не доведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості, а тому оскаржену постанову № 1469 від 25 листопада 2025 року слід скасувати, а провадження у справі закрити.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а оскаржувані постанови № R102913 від 29.09.2025 та № 1469 від 25.11.2025 - скасуванню як такі, що винесені з порушенням вимог закону.
Одночасно із позовною заявою представником позивача подано клопотання про поновлення строку звернення до суду, в якій вона, як на поважність причини пропуску звернення до суду із вказаним адміністративним позовом вказала, що позивач не отримував від  ІНФОРМАЦІЯ_1 копій оскаржуваних ним постанов, а дізнався про них лише 27 лютого 2026 року із відповіді на адвокатський запит. 
31 березня 2026 року до суду від ІНФОРМАЦІЯ_1 надійшов відзив на позов та клопотання про залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду у зв"язку із пропуском строку звернення до суду. У вказаному клопотанні представник відповідача зазанчив, що наведені позивачем причини для поновлення строку звернення до суду із цим позовом, не є поважними.
Розглянувши клопотання представників сторін та додані до них документи, суд встановив
Згідно із ч.2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).
Частиною 1 статті 121 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Згідно із ч.6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Відповідно до ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
З матеріалів справи вбачається, що постанова у справі про адміністративне правопорушення № R102913 від 29.09.2025 відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП. ОСОБА_1 не вручалась і не надсилалась.
Постанова у справі про адміністративне правопорушення № 1469 від 25.11.2025 відносно ОСОБА_1 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, була винесена відповідачем 25 листопада 2025 року. Із змісту цієї постанови вбачається, що ОСОБА_1 25 листопада 2025 року не отримував її копію, про що свідить відсутність його особистого підпису у вказаній постанові. 
Відповідно до інформації Теребовлянського відділу державної виконавчої служби у Тернопільському районі Тернопільської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 27 лютого 2026 року № 6425, наданої представнику ОСОБА_1 адвокату Мороз Ірині, позивачу стало відомо про існування двох оспорюваних ним постанов, які він оскаржив до суду 06 березня 2026 року, тобто в межах строку, встановленого законом.
Таким чином, суд вважає, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення до адміністративного счду із цим позовом із поважних причин, а тому такий строк підлягає поновленню.
Щодо тверджень представника відповідача про те, що ОСОБА_1 рекомендованим листом від 27 листопада 2025 року № 8100000133667 06 грудня 2025 року було вручено копію постанови у справі про адміністративне правопорушення № 1469 від 25.11.2025 відносно нього про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП (підтверджується відстеженням поштового відправлення в системі поштового оператора АТ "Укрпошта"), а з позовом до суду він звернувся лише у березні 2026 року і це є підставою для залишення позову без розгляду, суд вважає, що така інформація достовірно не підтверджує отримання саме позивачем оспорюваної ним постанови, а тому такі твердження представника відповідача до уваги не приймає.
На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що представником позивача належним чином обґрунтовано та доведено поважність причин пропущеного строку звернення до адміністративного суду, а тому клопотання представника позивача про поновлення строку звернення до суду слід задовольнити, поновивши ОСОБА_1 процесуальний строк, встановлений законом, для звернення до суду із вказаним позовом.
Водночас, із урахуванням того, що судом поновлено позивачу строк звернення до суду із вказаним позовом, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, оскільки наведені ним підстави для прийняття судом такого судового рішення є недостатніми.
На підставі наведеного та керуючись ст. 2, 5, 6, 194, 211, 217, 246, 250, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
УХВАЛИВ:
Поновити ОСОБА_1 строк, встановлений законом, для звернення до суду із позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення.
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправними та скасування постанов про накладення адміністративного стягнення задовольнити.
Постанову № R102913 від 29.09.2025 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17 000 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП - визнати протиправною та скасувати, надіславши справу на новий розгляд до ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постанову № 1469 від 25.11.2025 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210 КУпАП, винесену тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у виді штрафу в розмірі 17 000 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210 КУпАП - визнати протиправною та скасувати, закривши справу про адміністративне правопорушення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.247 КУпАП.
У задоволенні клопотання ІНФОРМАЦІЯ_1 про залишення позову без розгляду відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з  ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 331,20 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення складено 05 травня 2026 року.
Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_7 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 .
Суддя Л.С.Ромазан