Справа № 202/9341/25
Провадження № 2/202/1107/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2026 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпра в складі судді Доценко С.І., за участю секретаря судового засідання Тарасової К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що 28.01.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 був укладений договір № 486822-КС-003 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 Закону України «Про електронну комерцію».
28.01.2024 року було направлено відповідачу пропозицію (оферту) укласти Договір № 486822-КС-003 про надання кредиту, яку відповідач того ж дня прийняв (акцепт).
ТОВ «Бізнес Позика» направило відповідачу через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8854 на номер телефону НОМЕР_1 , який було вказано у анкеті/особистому кабінеті, котрий позичальником було введено/відправлено.
За умовами укладеного договору відповідач отримала від позичальника ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» грошові кошти у розмірі 38 000,00 грн, зобов`язавшись повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правилами про надання грошових коштів у кредит (разом - Договір).
Відповідно до п.3 Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.
Товариство свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надавши позичальнику грошові кошти в розмірі 38 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 , вказану позичальником при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті.
Також, 17.03.2024 року між ТОВ «Бізпозика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 486822-КС-003 про надання кредиту (Далі Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 02.01.2025 року».
Також, 13.05.2024 року між ТОВ «Бізпозика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 486822-КС-003 про надання кредиту (Далі Додаткова угода), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов Додаткової угоди Сторони домовились внести зміни в п. 1 Договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 07.07.2025 року».
Відповідно до розрахунку заборгованості за Договором № 486822-КС-003 позичальник ОСОБА_1 на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 486822-КС-003 на загальну суму 19155,88 грн.
Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за Договором № 486822-КС-003 про надання кредиту, станом на 04.09.2025 року утворилась заборгованість в розмірі 240 610,62 грн., з яких 36 252,88 грн. - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 200 704,00 грн. - сума прострочених платежів по процентам; 3 653,74 грн. - сума прострочених платежів за комісією. 
Отже, посилаючись на те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за укладеним договором, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № 486822-КС-003 про надання кредиту від 28.01.2024 в розмірі 240 610,62 грн, а також судовий збір у розмірі 2 887,33 грн.
Ухвалою суду від 03.10.2025 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпра від 03.10.2025 року витребувано в АТ «Універсал Банк», інформацію, що містить банківську таємницю (інформацію щодо банківської картки № НОМЕР_2 ). 
24 жовтня 2025 року на адресу Індустріального районного суду міста Дніпра від АТ «Універсал Банк» надійшла відповідь на запит суду, якою повідомлено, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_2 . Надали рух коштів за вказаним картковим рахунком за період з 28.01.2024 по 01.06.2025 року та рух коштів за вказаним картковим рахунком за період з 02.06.2025 по 07.07.2025 року.
08.12.2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Васильченко Г.І. за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просила задовольнити позовні вимоги частково та стягнути ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 26 894,84 грн. Зазначила, що сума нарахованих відсотків за користування кредитом у декілька разів більша ніж саме тіло кредиту, тому є несправедливими та неспівмірними з тілом кредиту. Також вважає, що умова в договорі про розмір відсотків в день 2,0 % є нікчемною, оскільки вона суперечить вимогам закону України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24.12.2023 і яким встановлено обмеження нарахованих відсотків в день не більше 1%. Щодо нарахованої комісії у розмірі 3 653,74 грн - ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» фактично встановлено сплату комісії, не зазначивши за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано. 
04.02.2026 року від представника позивача за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких сторона позивача наполягала на задоволені позовних вимог.
Представник позивача у судове засідання не з`явилася, натомість у позовній заяві заявлено клопотання про розгляд справи у відсутність представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач та представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені належним чином, що підтверджується матеріалами справи.
Враховуючи, що відповідачем надано відзив на позовну заяву, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача за наявними доказами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.
Судом установлено, що 28 січня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Договір № 486822-КС-003 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма), шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п.п. 2.1, 2.3 вищевказаного договору ТОВ «Бізнес Позика» надало позичальнику грошові кошти в розмірі 38 000,00 грн. строком на 24 тижні..
Умовами Договору також визначено, стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,14940790, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. (п. 2.4. Договору); Комісія за надання Кредиту: 5 700,00 грн., нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі Кредиту. Розмір Комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір Комісії не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку (п. 2.5. Договору); Загальний розмір наданого Кредиту: 38 000,00 грн.(п. 2.6. Договору); Строк дії Договору до 14.07.2024 року (п. 2.7. Договору); Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 98 760,00 грн. (п. 2.8. Договору); Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 9 146,76 процентів (п. 2.9. Договору); 
Зарахування грошових коштів на рахунок позичальника підтверджується наданою емітентом картки АТ «Універсал Банк» виписками про рух коштів по рахунку № НОМЕР_2 за період з 28.01.2024 по 01.06.2025 року та рух коштів за вказаним картковим рахунком за період з 02.06.2025 по 07.07.2025 року, відповідно до якої вбачається зарахування коштів в сумі 38 000,00 гривень.
Договір № 486822-КС-003 про надання кредиту від 28.01.2024 року відповідачем ОСОБА_1 підписано електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором) UA-8854.
Таким чином, встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики у формі електронного документу з електронними підписами сторін та із запропонованими умовами відповідач ознайомилася та погодилася з ними. 
Також встановлено, що 14.03.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 1 до Договору № 486822-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов, позичальник підписанням цієї Додаткової угоди підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитодавцем за Договором, станом на 14.03.2024 р., в розмірі 47 407,04 грн., що включає: - суму кредиту 36 252,88 грн.; - проценти за користування кредитом 7 500,42 грн.; - комісію за надання кредиту 3 653,74 грн. 
Умовами Додаткової угоди № 1 також визначено, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту, в частині заборгованості, що вказана в п. 1 Додаткової угоди, становить: 146 387,32 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 1393,38 процентів; викласти п. 2.3. Договору в новій редакції, а саме: «2.3. строк, на який надається кредит: 49 тижнів»; викласти п. 2.4. Договору в новій редакції, а саме: «2.4. процентна ставка за кредитом: з 14.03.2024 року до 09.05.2024 року (включно) діє пільгова ставка 0,8620559% в день, якщо позичальник протягом вказаного періоду здійснює платежі по графіку платежів вчасно або з максимальною затримкою до трьох днів. У разі, якщо строк прострочення чергового платежу в вказаний вище період становитиме більше трьох днів, то з четвертого дня прострочення платежу і до 09.05.2024 року (включно) процентна ставка становитиме 1,1494079% в день; з 10.05.2024 року 1,1494079% в день., фіксована; викласти п. 2.7. Договору в новій редакції, а саме: «2.7. термін дії договору: до 02.01.2025 року». 
13.05.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду № 2 до Договору № 486822-КС-003 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до умов, позичальник підписанням цієї Додаткової угоди підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитодавцем за Договором, станом на 13.05.2024 р., в розмірі 69 533,38 грн., що включає: суму кредиту 36 252,88 грн.; проценти за користування кредитом 29 626,76 грн.; комісія за надання кредиту 3 653,74 грн.
Умовами Додаткової угоди № 2 також визначено, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту, в частині заборгованості, що вказана в п. 1 Додаткової угоди, становить: 271 657,05 грн.; орієнтовна реальна річна процентна ставка: 1 332,31 процентів. викласти п. 2.3. Договору в новій редакції, а саме: «2.3. строк, на який надається кредит: 76 тижнів»; викласти п. 2.4. Договору в новій редакції, а саме: «2.4. процентна ставка за кредитом: з 13.05.2024 року до 08.07.2024 року (включно) діє пільгова ставка 0,8620559% в день, якщо позичальник протягом вказаного періоду здійснює платежі по графіку платежів вчасно або з максимальною затримкою до трьох днів. У разі, якщо строк прострочення чергового платежу в вказаний вище період становитиме більше трьох днів, то з четвертого дня прострочення платежу і до 08.07.2024 року (включно) процентна ставка становитиме 1,1494079% в день; з 09.07.2024 року 1,1494079% в день., фіксована; викласти п. 2.7. Договору в новій редакції, а саме: «2.7. термін дії договору: до 07.07.2025 року». 
Як вбачається з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Договором № 486822-КС-003 про надання кредиту від 28.01.2024 року станом на 31.07.2025 року, останній має заборгованість у розмірі 240 610,62 грн., яка складається з: 36 252,88 грн. заборгованість по тілу кредиту; 200 704,00 грн. заборгованість по відсотках;3 653,74 грн. заборгованість по комісії.
Виниклі спірні правовідносини між сторонами у справі, регулюються наступними нормами права.
Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.
Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис».
Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Відповідно до ст. 3 цього ж Закону, електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа.
Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі.
Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника.
Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.
Як встановлено з матеріалів справи, відповідач пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Бізнес Позика», та шляхом прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти Договір № 486822-КС-003 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, із використанням одноразового ідентифікатора, який через телекомунікаційну систему направлений на номер телефону позичальника, відповідач підписав електронний Договір № 486822-КС-003 про надання кредиту, який містив усі істотні умови, і з якими відповідач ознайомився до моменту укладання. 
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).
Як визначено у ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Щодо доводів представника відповідача про стягнення комісії за надання кредиту.
Щодо умов договору про сплату відповідачем комісії в загальному розмірі 5 700,00 грн., яка ним була сплачена в розмірі 2 046,26 грн, суд приходить до наступного.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо (частина друга статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»).
Таким чином, Закон України «Про споживче кредитування» передбачив право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування. Але законодавство визначає і низку пов`язаних із цим обмежень для банку.
На виконання вимог, зокрема, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 8 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Отже, банк має надати споживачу за визначеною формою детальний розпис усіх складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів, включно з передбаченою у договорі комісією за обслуговування, за кожним платіжним періодом.
Графіком платежів визначено платежі за додаткові та супутні послуги товариства, у тому числі комісії за надання кредиту в загальному розмірі сумі 6000 грн.
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, за змістом загальних норм права об`єктом зобов`язання не можуть бути дії, які одна із сторін вчиняє на власну користь (аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункти 28, 29), у справі № 363/1834/17 (пункт 27).
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1054 ЦК України). Отже, суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункт 28).
Інакше кажучи, у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути проінформований про строки i суми належних платежів (аналогічний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (пункт 31.25).
Розрахунок для позичальника суми його чергового платежу, суми дострокового повернення заборгованості, а також інформування позичальника у вигляді SMS-повідомлень, довідок за телефоном, електронною поштою, через інтернет-сервіс банку або в іншій формі щодо суми платежу, щодо стану кредитної заборгованості, щодо надходження та зарахування коштів на рахунок для повернення заборгованості, щодо зарахування коштів платежу на рахунок для погашення заборгованості тощо, є діями, які банк вчиняє, насамперед, на власну користь. Надання за ціною встановленої у кредитному договорі комісії інших послуг за обслуговування, не пов`язаних із інформуванням позичальника, не передбачено.
Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (частина третя статті 55 Закону «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (пункт 3 частини третьої статті 47 цього Закону), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за обслуговування, встановленому у договорі, який підписали сторони, оскільки такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.
Принципи справедливості, добросовісності та розумності є фундаментальними засадами цивільного законодавства та основами зобов`язання (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України), спрямованими, зокрема, на реалізацію правовладдя та встановлення меж поведінки у цивільних відносинах. Добросовісність у діях їхнього учасника означає прагнення сумлінно використовувати цивільні права і сумлінно виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями, бездіяльністю шкоди правам та інтересам інших осіб.
З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства.
Аналогічні висновки Велика Палата Верховного Суду сформулювала у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (пункти 29-31).
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Враховуючи вищевикладене, умови кредитного договору № 486822-КС-003 від 28.01.2024 року щодо сплати комісії в загальному розмірі 5 700,00 грн. за надання кредиту є нікчемними, а тому з урахування сплати відповідачем даного виду заборгованості в розмірі 2 046,26 грн., суд вважає за необхідне зарахувати вказану суму в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту, а отже суд вважає за необхідне стягнути з відповідача зменшену суму основного боргу в розмірі 34 206,62 грн.
Щодо доводів представника відповідача про «несправедливість» та необхідність зменшення процентів.
Посилання відповідача на норми ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та принципи справедливості, добросовісності й розумності як підставу для зменшення нарахованих процентів суд оцінює критично. Нараховані позивачем проценти за договором здійснені в межах строку дії договору та є платою за користування кредитними коштами, передбаченою ст. 1048, 1054, 1056-1 ЦК України. При цьому відповідач не заявляв окремих вимог про визнання умов договору несправедливими чи недійсними, не довівши наявності істотного дисбалансу прав і обов`язків на момент укладення договору, а лише оціночно стверджує, що «справедливим» розміром процентів була б сума 8 050,72 грн. Такі доводи не ґрунтуються на законі та не підтверджені жодними належними і допустимими доказами. З урахуванням викладеного суд не вбачає правових підстав для зменшення нарахованих позивачем процентів за користування кредитом за критерієм «несправедливості умов» та вважає заперечення відповідача в цій частині необґрунтованими. Аналогічна позиція викладена у постанові Київського Апеляційного суду по справі №754/11005/24, провадження №22-ц/824/3808/2026 від 21.01.2026 року. 
Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача процентів, то суд дійшов наступних висновків. 
Суд не погоджується з нарахування процентів позивачем та зазначає наступне.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023 року.
Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.
Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Це узгоджуються із абзацом 2 частини 1 статті 39 Закону України «Про правотворчу діяльність» (нормативно-правовими актами, що застосовувалися до набрання чинності прийнятим (виданим) нормативно-правовим актом, встановлювався інший порядок регулювання відповідних суспільних відносин).
Договір № 486822-КС-003 був укладений 28.01.2024 року, тобто, після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому період передбачений пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.
На підставі наведеного, умови кредитного договору у цій справі, щодо нарахування процентів за зниженою процентною ставкою у розмірі 1,1494079 % в день та за стандартною процентною ставкою у розмірі 2,0% за весь строк кредитування не відповідають вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому за цей період слід застосовувати процентну ставку у розмірі 1% в день.
Також, судом встановлено, що відповідно до умов додаткових угод, відповідачу у період з 14.03.2024 року по 09.05.2024 року та період з 13.05.2024 року по 08.07.2024 року проценти нараховувались за ставкою 0,8620559 % в день. 
Відповідно, розмір заборгованості за відсотками по даному кредитному договору мав становити як за зниженою, так і за стандартною процентною ставкою в розмірі 1 % в день за період з 28.01.2024 року по 13.03.2024 року, з 10.05.2024 року по 12.05.2024 року, з 09.07.2024 року по 07.07.2025 року. Враховуючи викладене (виходячи із суми кредиту - 38 000,00 грн.) відсотки за період: з 28.01.2024 року по 13.03.2024 року за 45 днів становлять 17 100,00 грн. (38 000,00 X 1,0% X 45); з 10.05.2024 року по 12.05.2024 року за 3 дні становлять 1 140,00 грн. (38 000,00 X 1,0% X 3); з 09.07.2024 року по 07.07.2025 року за 364 дні становлять 138 320,00 грн. (38 000,00 X 1,0% X 364).
В подальшому, за період з 14.03.2024 року по 09.05.2024 року та період з 13.05.2024 року по 08.07.2024 року розмір процентів розраховується за ставкою 0,8620559 % в день. Враховуючи викладене (виходячи із суми кредиту - 38 000,00 грн.) відсотки за період: з 14.03.2024 року по 09.05.2024 року за 57 днів становлять 18 672,13 грн. (38 000,00 X 0,8620559% X 57); з 13.05.2024 року по 08.07.2024 року за 57 днів становлять 18 672,13 грн. (38 000,00 X 0,8620559% X 57).
Всього загальний розмір процентів за весь період дії кредитного договору мав становити 193 904,26 грн.
Також, судом враховано, що відповідачем за весь період здійснено оплату процентів за вказаним кредитним договором на сумму 15 362,50 грн.
Таким чином, після проведеного судом перерахунку розміру процентів та визначення суми процентів в загальному розмірі 193 904,26 грн. за період кредитування, за вирахуванням сплаченої відповідачем суми відсотків в розмірі 15 362,50 грн., заборгованість відповідача перед позивачем за процентами має становити 178 541,76 грн.
За таких обставин, дослідивши матеріали справи та надані докази, враховуючи викладені обставини, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 486822-КС-003 про надання кредиту від 28.01.2024 в розмірі 212 748,38 грн., з яких: 34 206,62 грн. сума прострочених платежів по тілу кредиту; 178 541,76 грн. сума прострочених платежів по процентах.
Підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати зазначеної суми судом не встановлено.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, матеріалів справи, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст.141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 552,98 грн. 
Керуючись ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 268, 274, 279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ЄДРПОУ: 41084239, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411) заборгованість за Договором № 486822-КС-003 про надання кредиту від 28.01.2024 в розмірі 212 748 (двісті дванадцять тисяч сімсот сорок вісім) грн. 38 коп.
Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (ЄДРПОУ: 41084239, місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411) сплачений судовий збір у розмірі 2 552 (дві тисячі п`ятсот п`ятдесят дві) грн. 98 коп.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складене 30.06.2026 року.
Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України або в підсистемі "Електронний суд".

Суддя        С.  І.  Доценко