Справа № 166/884/26
Провадження № 2/166/603/26
категорія: 38
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

29 червня 2026 року сел Ратне
Ратнівський районний суд Волинської області у складі: головуючого - судді Фазан О. З., за участю секретаря – Приймачук О. М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика" ( далі ТОВ " ФК " Позика" ) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
встановив:
Маньковська Анастасія Володимирівна,яка діє в інтересах позивача ТОВ "ФК "Позика" 25 березня 2026 року звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 27.09.2021 року між товариством з обмеженою відповідальністб «Фінансова компанія «Ірбіс» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №79072018, відповідно до умов якого позикодавець - ТОВ «ФК «Ірбіс» надав відповідачу кредит в розмірі 3300 гривень. Зазначає, що вказаний договір було укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису відповідача. 
01.09.2025 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ТОВ «ФК «Позика» укладено договір факторингу №01092025/1, згідно умов якого ТОВ «ФК «Ірбіс» відступило ТОВ ФК «Позика» належні йому права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, у тому числі, до відповідача за кредитним договором №79072018.
Зазначає, що відповідач не виконав умов кредитного договору належним чином, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість у розмірі 11715 грн, з яких: 3300 грн - заборгованість за тілом кредиту; 8415 грн - за відсотками.
Враховуючи вищенаведене, просить стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором №79072018 від 27.09.2021 року в сумі 11715 гривень, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 662,40 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5500 грн.
Ухвалою суду від 27 травня 2026 року відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача в позовній заяві зазначив розгляд справи здійснювати за відсутності сторони позивача.
Відповідач у судове засідання не з`явився, відзиву на позовну заяву не подав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено оголошенням про його виклик до суду.
Ухвалою суду від 29.06.2026 року постановлено заочний розгляд справи та ухвалення заочного рішення.
Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.
Судом установлено, що 27.09.2021 року між ТОВ «ФК «Ірбіс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту № 79072018.
Відповідно до п. 3.1 договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 3300 грн з оплатою по процентній ставці, що вираховується в наведеному графіку згідно п. 3.2 даного договору, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити передбачені цим договором проценти у строки та на умовах даного договору.
Відповідно до п.3.2 вказаного договору за користування кредитом клієнт зобов`язаний сплатити товариству стандартну процентну ставку у розмірі 3%. Стандартна процентна ставка застосовується у межах строку, визначеного у п.4.2 цього договору та у межах нового стандартного періоду строку кредитування, якщо відбулось продовження строку кредитування за ініціативою клієнта. При цьому пільговий період становить 30 календарних днів з 27.09.2021 року по 27.10.2021, процентна ставка 2,5%, стандартний 60 календарних днів з 28.10.2021 по 26.12.2021, процентна ставка 3%.
Як вбачається із п.4.2 договору клієнт зобов`язується повністю повернути кредит та сплатити відсотки, що були нараховані за кредитом до 26.12.2021 року, шляхом перерахування відповідної суми на поточний рахунок товариства.
Згідно з довідкою про ідентифікацію клієнта відповідачу було надано унікальний ідентифікатор 941696 (а.с. 14).
Крім того, 27.10.2021 року між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 79072018 від 27.09.2021 року, згідно з яким вони погодили внести зміни до договору, а саме: в п.3.2 договору щодо тривалості пільгового (60 днів) та стандартного (30 днів) періодів та п. 4.2 , дата повернення кредиту не змінилася 25.01.2022 року, процентна ставка 3% в день (а.с. 20-21).
Крім того, 26.11.2021 року між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до договору про надання фінансового кредиту № 79072018 від 27.09.2021 року, згідно з яким вони погодили внести зміни до договору, а саме: в п.3.2 договору щодо тривалості пільгового (65 днів) та стандартного (25 днів) періодів та п. 4.2 , при цьому дата повернення кредиту не змінилася 25.01.2022 року, процентна ставка 3% в день (а.с. 20-21).
Згідно з договором факторингу №01092025/1 від 01.09.2025 року ТОВ «ФК «Ірбіс» відступило ТОВ «ФК «Позика» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі, за кредитним договором №79072018 від 27.09.2021 року.
Згідно з витягом з додатку №1 до договору факторингу № 01092025/1 від 01.09.2025 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №79072018 від 27.09.2021 становить 11715 грн, з яких: 3300 грн - заборгованість за основною сумою боргу, 8415 грн - сума заборгованості за відсотками.
Первісний кредитор свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 3300 грн, шляхом перерахування на банківську картку позичальника НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ «УПР» №3152_251023173417 від 23.10.2025 року (а.с. 29).
Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість ОСОБА_1 за договором про надання фінансового кредиту №79072018 від 27.09.2021 року складає 11715 грн, з яких: 3300 грн - тіло кредиту, 8415 грн - нараховані проценти (а.с. 35-37).
З метою стягнення коштів за кредитним договором №79072018 від 27.09.2021 року у примусовому порядку позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідача.
Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.
Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.
Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа.
Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».
Згідно п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України).
Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Проаналізувавши встановлені обставини справи та відповідні їм норми права, суд вважає доведеним, що сторони узгодили розмір кредиту (позики), грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі ОСОБА_1 для укладення договору про надання фінансового кредиту № 79072018 від 27.09.2021 року та додаткових договорів до нього від 27.10.2021 року,26.11.2021 року на відповідних умовах шляхом підписання договору та додаткових договорів за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
У свою чергу, спірним правочином передбачено розмір та порядок сплати відсотків за користування кредитом.
На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернула, заборгованість за кредитним договором не сплатила, до початку розгляду судом справи по суті позов визнала, що підтверджується її письмовою заявою.
За таких обставин, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Позика» заборгованості за кредитним договором № 79072018 від 27.09.2021 року у загальному розмірі 11715 грн.
Щодо судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до п.6 ч.1ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогамист.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2662,40 грн.
Відповідно до ч.1 та ч.3 ст.133 та ч.1 - 3 ст.137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.
Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат позивача на професійну правничу допомогу надано копію договору № 39493634 про надання правової допомоги від 02.01.2026 року, укладений між ФОП ОСОБА_2 та ТОВ «ФК «Позика»,додаткова угода №79072018 від 08.05.2026 до договору про надання правової допомоги № 39493634 від 02.01.2026 року, акт надання послуг на підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом від 08.05.2026 року, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних Горобей Р. від 08.05.2026 року, згідно з яким загальна вартість робіт становить 5500 грн (а.с. 10,13, 15-17).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).
Відповідно до ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Суд враховує, що дана категорія справ є поширеною, сама по собі позовна заява є нескладною та не потребує особливих затрат часу на її складання, містить 6 аркушів (11 сторінок). Пакет документів, що доданий до позовної заяви, також є наперед визначеним та не потребує великих зусиль для його зібрання. Справа розглядалася в спрощеному позовному провадженні, без участі сторін.
Виходячи з наведеного, враховуючи складність справи (є малозначною), ціну позову, обсяг наданих послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, вимоги співмірності, розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що клопотання відповідача про зменшення суми витрат на правничу допомогу підлягає до задоволення, заявлену до стягнення позивачем суму витрат на правничу допомогу слід зменшити до 2000 грн та стягнути вказану суму з відповідача в користь позивача.
Керуючись ст. ст. 263-265, 280-282 ЦПК України, суд
ухвалив:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика" (ЄДРПОУ: 39493634, адреса для листування: 07406, Київська обл., м.Бровари, вул. Симона Петлюри, буд. 21/1; IBAN: НОМЕР_2 в ПуАТ «КБ «АКОРД БАНК», МФО: 380634) суму заборгованості за кредитним договором №79072018 від 27.09.2021 року в розмірі 11715 (одинадцять тисяч сімсот п`ятнадцять) гривень.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика" судовий збір в сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика" 2000 (дві тисячі) грн витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Позика", адреса: 07406, м. Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1, Київської області, код ЄДРПОУ - 39493634.
Відповідач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Суддя Ратнівського
районного суду О.З. Фазан