Справа № 132/1048/26 
Провадження № 33/801/605/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Сєлін Є. В.
Доповідач: Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України
12 червня 2026 року	м. Вінниця	

Суддя Вінницького апеляційного суду Стадник І.М., розглянувши апеляційну скаргу захисника – адвоката Прасолова Ігоря Вадимовича, подану в інтересах ОСОБА_1 на постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2026 року про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КпАП України, 
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою – АДРЕСА_1 , 
встановив:
Постановою Калинівського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2026 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 130 КпАП України, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 17 000 грн, з позбавленням права керування транспортним засобом на 1 рік, а також стягнуто в дохід держави судовий збір в розмірі 665,60 грн. 
Не погодившись з вказаним судовим рішенням ОСОБА_1 , через свого захисника - адвоката Прасолова І.В., подав апеляційну скаргу, у якій просив справу закрити у зв`язку з відсутністю у діях ОСОБА_1 складу правопорушення.
Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували склад адміністративного правопорушення. 
На думку апелянта суд формально та поверхнево підійшов до вирішення питання про винуватість ОСОБА_1 , оскільки як вбачається із відеозапису ОСОБА_1 тричі проходив огляд на стан сп`яніння, що не передбачено статтею 266 КпАП України та іншими нормативно-правовими актами.
А тому вважає постанову суду необґрунтованою, та такою, що підлягає скасуванню. 
Окремо звертає увагу на те, що суд не надав можливості стороні захисту належним чином підготуватись до розгляду справи, зокрема, проігнорував подане клопотання про відкладення розгляду справи із наданням можливості завчасно ознайомитись з матеріалами справи.
Також звертає увагу на те, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем, а тому вважає, що щодо нього діє особливий порядок проходження огляду на стан сп`яніння, відповідно до вимог статті 266-1 КпАП України.
В судове засідання особа яка притягується до адміністративної відповідальності і його захисник не з`явилися. 
Клопотання захисника – адвоката Коваленко Т.В. про відкладення апеляційного розгляду справи з підстав направлення нею адвокатського запиту – до моменту отримання відповіді на нього, не підлягає до задоволення з огляду на таке. 
Оскаржувана постанова суду першої інстанції винесена 28 квітня 2026 року. 29 квітня 2006 року зазначену постанову направлено на електронну адресу юридичної компанії, що здійснює захист ОСОБА_1 відповідно до договору про надання правничої допомоги від 31.03.2026 року.
04 травня 2026 року ОСОБА_1 сплатив штраф за постановою, а також судовий збір, а 11 травня 2026 року його захисником – адвокатом Прасоловим І.В. подано апеляційну скаргу. 
Справа з апеляційною скаргою надійшла до суду апеляційної інстанції 01 червня 2026 року.
Отже юридична компанія «Прасолов та партнери» захищає інтереси ОСОБА_1 у відповідних правовідносинах з починаючи з 31 березня 2026 року. За цей час як сам ОСОБА_4 , так і його захисники мали можливість ознайомитися з матеріалами справи в суді першої інстанції, сформувати правову позицію у ній, витребувати в разі необхідності відповідні докази. 
Незважаючи на те, що відповідно до частини 1 статті 277 КпАП України справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою) правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи, зазначену справу, яка надійшла до суду 27 березня 2026 року, розглянуто лише 28 квітня 2026 року. 
Відтак у сторони захисту було достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій.
Натомість відповідне клопотання надіслане суду 11 червня 2026 року, тобто в переддень слухання справи 12 червня 2026 року о 10 год. 
Крім того, адвокатський запит, до отримання відповіді на який адвокат просить відкласти розгляд справи, стосується дати проведення сервісного технічного обслуговування приладу Драгер Алкотест, тоді як несправність технічного засобу, за допомогою якого проводилося освідування, не є доводом поданої апеляційної скарги й відповідно не підлягає перевірці апеляційним судом. 
З огляду на те, що особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, і її захисник в судове засідання не з`явилися, а апеляційний перегляд здійснюється суддею апеляційного суду протягом двадцяти днів з дня надходження справи суду, вважаю за необхідне розглянути справу у їх відсутність. 
Апеляційний суд, згідно з вимогами статті 294 КпАП України, переглянувши справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, що досліджувалися судом першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно зі статтею 245 КпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Положеннями частин 1, 2 статті 7 КпАП України передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Статтею 251 КпАП України передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР №621499 водій ОСОБА_1 22 березня 2026 року о 15год. 28хв., рухаючись по вул. Анатолія Обухова в місті Калинівка Хмільницького району Вінницької області, керував транспортним засобом марки (моделі) «ВАЗ-21099», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », в стані алкогольного сп`яніння, що встановлено зі згоди водія за допомогою приладу Alcotest 6820 Drager, тест № 2001, який показав 2,76 ‰ (проміле), чим порушив п.2.9а ПДР України .
Дії  ОСОБА_1 кваліфіковані працівниками поліції за частиною 1 статті 130 КпАП України.
Об`єктивна сторона правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, полягає у керуванні транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Приймаючи рішення про відмову у задоволенні апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що згідно з статтею 266 КпАП України особи, які керують транспортними засобами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції визначає Інструкція, затверджена наказом МВС, МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735.
Відповідно до пунктів 2, 4, 7 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі – поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Згідно п. 6 Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування Міністерством охорони здоров`я та Держспоживстандартом (далі спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). 
Пунктом 12 Розділу ІІ Інструкції передбачено, що у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
За змістом статей 254, 255, 256 КпАП України протокол про адміністративне правопорушення - це офіційний документ, відповідним чином оформлений уповноваженою особою про вчинення діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого КпАП України, у якому крім іншого, зазначаються відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності; місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи.
Протокол про адміністративне правопорушення є документом, що офіційно засвідчує факти неправомірних дій і розцінюється як основне джерело доказів.
Відповідно до статті 256 КпАП України у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення), місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище перекладача, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності і , при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. 
Зазначені вище вимоги особою, яка склала протокол про адміністративне правопорушення виконані, зокрема, у ньому чітко вказано суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Протокол про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 сумніву не викликає, оскільки складений та підписаний уповноваженою особою - поліцейським взводу № 2 роти № 2 БПП з обслуговування Хмільницького району УПП у Вінницькій області Парчевським А. та особою, щодо якого він складений – ОСОБА_1 .
Твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем і до нього мав застосовуватись порядок передбачений ст. 266-1 КУпАП, а тому огляд є недійсним і результати недопустимими не є слушним, оскільки ст. 266-1 КУпАП закріплює порядок огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України.
Згідно з ч. ч. 2, 3 статті 266-1 КпАП України, огляд військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України або командиром (начальником) військової частини (установи, організації, підприємства, закладу, підрозділу), іншого утвореного відповідно до законів України військового формування, а також правоохоронного органу спеціального призначення, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів. Огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Вказані вимоги закону передбачають спеціальну процедуру огляду військовослужбовців, які виконують обов`язки військової служби або перебувають на території військових частин, резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях. 
Відповідно до ч. 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
Військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: 1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); 2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; 3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника); 4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою; 5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку - ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Разом з тим, як при спілкуванні з працівниками поліції, так і під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 хоч і повідомлялось, що він є військовослужбовцем, проте не було надано доказів щодо підтвердження перебування останнього в статусі військовослужбовця, який саме в цей час виконує обов`язки військової служби, як то передбачено положеннями ч. 4 статті 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», зокрема: поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).
В матеріалах справи відсутні докази того, що  ОСОБА_1 будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу у ЗС України, у визначений в протоколі про адміністративне правопорушення час виконував обов`язки військової служби, такі докази й не додані до апеляційної скарги.
Тобто докази на доведення свого статусу військовослужбовця, який в розумінні положень ст. 24 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», виконує обов`язки військової служби під час його зупинки працівниками поліції, в даному випадку - під час пригоди відсутні, а відтак правових підстав для застосування щодо нього процедури, передбаченої ст. 266-1 КУпАП не має.
У даному випадку ОСОБА_1 виконував функції водія та керував транспортним засобом не виконуючи обов`язки військової служби, тому суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що огляд останнього було правильно проведено в порядку ст. 266 КУпАП.
Отже, зазначені в апеляційній скарзі обставини, унеможливлюють будь-які посилання сторони захисту на незаконність дій працівників поліції під час складення адміністративного протоколу, та направлення водія на медичний огляд. 
Водночас керування транспортним засобом водієм, який перебуває або підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.
Незважаючи на заперечення  ОСОБА_1 своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 статтею 130 КпАП України, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що вина його у вчиненні відповідного адміністративного правопорушення підтверджується, крім, власне протоколу про адміністративне правопорушення, також: 
-довідкою інспектора ГАП батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Журавльової Ю.; 
-чеком тестування на алкоголь за допомогою Alcotest 6820 Drager, тест № 2001 від 22.03.2026 року;
-актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 22.03.2026 року; 
-направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 22.03.2026 року; 
-рапортом поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенанта поліції Парчевського А. від 22.03.2026 року;
-довідкою про притягнення особи до адміністративної відповідальності, складеної інспектором ГАП батальйону патрульної поліції з обслуговування Хмільницького району Управління патрульної поліції у Вінницькій області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України капітаном поліції Грабовським В.; 
-відеозаписами з місця проведення огляду, які велися на нагрудні бодікамери (відеореєстратори) працівників органу Національної поліції. 
Під час перегляду в апеляційному суді відеоматеріалів з`ясовано, що зафіксовані відеозаписом обставини, надають можливість повно та об`єктивно дослідити їх, конкретизувати поведінку поліцейських та особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. 
Слід відмітити, що досліджений відеозапис фіксує реальні дані, які не можуть бути спотворені та мають істотне значення для розгляду справи, має достатньо високу інформативність, позбавлений упередження і суб`єктивного ставлення, має безсторонній характер. 
Доводи апеляційної скарги про формальний підхід суду першої інстанції до розгляду справи та не забезпечення ефективного права на захист, є безпідставними.
Так, відповідно до матеріалів справи ОСОБА_1 завчасно повідомлений про розгляд справи призначений на 28.04.2026. При цьому, угоду із адвокатом Прасоловим І.В. було укладено 31.03.2026, а тому у останнього була можливість (місяць) на ознайомлення із матеріалами справи. Натомість заяву про ознайомлення із матеріалами справи подано захисником 20.04.2026, а в подальшому – у день призначення справи до розгляду, подано заяву про відкладення розгляду справи, у зв`язку з неможливістю ознайомитись із її матеріалами та необхідністю додаткового часу.
Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 277 КУпАП, відповідно до якої справи про адміністративні правопорушення мають скорочений термін розгляду, який становить лише 15 днів, то апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції здійснив всі можливі заходи для належного сповіщення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду його справи, проте останній в судове засідання не з`явився, але був належним чином повідомлений про дату розгляду справи.
За таких обставин, приймаючи до уваги, що суд позбавлений можливості в рамках Кодексу України про адміністративне правопорушення вжити заходів для забезпечення явки учасників процесу в судове засідання, окрім як шляхом направлення судових повісток, а законом передбачений скорочений строк розгляду даної категорії справ, обґрунтовано прийшов до висновку про можливість розглянути справу за відсутності правопорушника на підставі наявних у справі доказів, що не суперечить приписам статті 268 КУпАП.
На переконання апеляційного суду, відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю ознайомитись із матеріалами справи протягом тривалого часу, з урахування скорочених строків її розгляду, нівелюватиме завдання КпАП України, яким є охорона конституційного ладу України, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (стаття 1 КУпАП).
Крім того, частиною другою статті 268 КУпАП визначено перелік справ про адміністративні правопорушення, при розгляді яких присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, є обов`язковою. При цьому в переліку таких справ немає посилання на справи про притягнення до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП.
Тобто за змістом частини другої статті 268 КУпАП участь особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за статтею 130 КУпАП, не є обов`язковою.
Водночас керування транспортним засобом водієм, який перебуває або підозрюється в тому, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, створює реальну небезпеку, яка може призвести до тяжких наслідків.
За наведених обставин ОСОБА_1 при вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України, несе адміністративну відповідальність на загальних підставах, про що вірно зазначив суд першої інстанції.
Перевіркою судом апеляційної інстанції постанови місцевого суду на відповідність зазначеним вимогам закону в межах доводів апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення є законним, обґрунтованим, а висновки суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, за наведених у постанові суду обставин є правильними, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються представленими в матеріалах провадження доказами.
За таких обставин та з урахуванням положень статей 268, 294 КпАП України апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 130 КпАП України, а відтак постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 28.04.2026 року слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись статтями 251, 268, 289, 294 КпАП України, суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу захисника – адвоката Прасолова Ігоря Вадимовича, подану в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Калинівського районного суду Вінницької області від 28 квітня 2026 року -  без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя           І.М. Стадник