ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2026 року 
м. Київ

cправа № 916/305/25 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
головуючого - Пєскова В. Г., суддів: Огородніка К. М., Погребняка В. Я.
за участю секретаря судового засідання Багнюка І. І., 

представники учасників справи:
представник Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю - Петрова А. М.,
представник Публічного акціонерного товариства "МТБ БАНК" - Гусельщикова М. А.,
представник Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" - Євстратенко С. Ю.,
представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" - Одринський К. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційні скарги Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю, Публічного акціонерного товариства "МТБ БАНК", Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД"
на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026
у складі колегії суддів: Філінюка І. Г. - головуючого, Аленіна О. Ю., Принцевської Н. М.
у справі № 916/305/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ"
до відповідачів: 
1. Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю;
2. Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД"
про визнання недійсним договору, -

ВСТАНОВИВ

На розгляд суду постало питання визнання недійсним договору купівлі- продажу як фраудаторного за позовом юридичної особи, яка перебуває в процедурах банкрутства та не є стороною спірного правочину. 

Обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій
1. В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа №914/466/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" (далі - ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ", Боржник).
2. 15.02.2023 ухвалою Господарського суду Львівської області відкрито провадження у справі про банкрутство Боржника, введено процедуру розпорядження майном, призначено розпорядником майна Боржника арбітражного керуючого Сокола Олексія Юрійовича.
3. 04.04.2024 постановою Західного апеляційного господарського суду припинено повноваження керівника ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" Марченка В. Г., виконання обов`язків керівника ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" покладено на розпорядника майна - Сокола О. Ю.
4. Підприємство "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі товариства з обмеженою відповідальністю (далі - Підприємство "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ, Відповідач 1) є кредитором у справі №914/466/23 про банкрутство Боржника.
5. 28.08.2024 за договором купівлі-продажу Відповідач 1 - Підприємство "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ продало Товариству з обмеженою відповідальністю "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" (далі - ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД, Відповідач 2) нерухоме майно - нежитлові будівлі за адресою: м. Одеса вул. Головатого отамана, 67/69, загальною площею 1 679,9 кв м за ціною 28 988 400 грн. Цей договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 2145. 
6. В договорі зазначено, що покупець попереджений про те, що майно перебуває в іпотеці у ПАТ "МТБ БАНК", який надав згоду на продаж листом від 13.08.2024 № 00/3948-0/03.
7. 28.08.2024 зареєстровано право власності на зазначену нерухомість за Відповідачем 2, що підтверджується Інформацією з державного реєстру речових прав від 03.12.2024.
8. Відповідач 1 надав суду докази здійснення оплати йому Відповідачем 2 згідно з договором купівлі-продажу від 28.08.2024 (платіжні інструкції від 10.12.2024 № 73632, 73633, 73634, 73635, 73636, 73637, 73638 на 4 000 000 грн кожна і № 73639 на суму 988 400 грн (всього - 28 988 400 грн) та банківську виписку АТ "Південний").
9. 25.12.2024 ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" в особі розпорядника майна арбітражного керуючого Сокола О. Ю. звернулось до господарського суду із позовом в порядку ст. 42 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) до Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ про спростування майнової дії боржника та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 41 392 000 грн (справа № 914/466/23 (914/3180/24)).
10. 13.01.2025 ухвалою Господарського суду Львівської області було відкрито провадження у справі № 914/466/23 (914/3180/24) за позовом Позивача до Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження в межах справи № 914/466/23 про банкрутство ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ". В подальшому суд вирішив розглядати цю справу в загальному позовному провадженні.
11. 04.09.2025 рішенням Господарського суду Львівської області у справі №914/466/23 (914/3180/24) позов ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" до Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ про спростування майнової дії боржника та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів у розмірі 41 392 000 грн - задоволено; спростовано майнову дію боржника - ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" щодо здійснення перерахування коштів на рахунок Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ у розмірі 41 392 000,00 грн.; стягнуто з Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ на користь ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" грошові кошти у розмірі 41 392 000 грн.
12. 17.12.2025 постановою Західного апеляційного господарського суду у справі №914/466/23(914/3180/24) рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2025 у справі №914/466/263 (914/3180/25) - залишено без змін.

Стислий виклад позовних вимог 
13. 30.01.2025 до суду надійшла позовна заява ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" до Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ та ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД", в якій позивач просив:
- визнати недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 28.08.2024 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О. Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 2145;
- застосувати наслідки визнання недійсним правочину, а саме - скасувати державну реєстрацію права власності ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" (код ЄДРПОУ 45416531) на нежитлові будівлі за адресою: Одеська обл., місто Одеса, вулиця Головатого отамана, будинок 67/69, загальною площею 1 679,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 25513151101, Номер запису (відомостей) про речове право яке підлягає скасуванню: 56446653 від 28.08.2024.
14. Позивач зазначає, що суть позовних вимог у справі № 914/466/23 (914/3180/24) за позовом Позивача до Відповідача 1 полягає в тому, що за період з 16.02.2023 по 22.05.2023 (під час процедури розпорядження майном) Боржником на користь Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ були перераховані грошові кошти у загальному розмірі 41 392 000 грн з наступним призначенням платежів: "Повернення оплати за товар зг. рах. б/н від 01.04.22 без ПДВ". На думку позивача, зміст призначення платежів дає змогу однозначно та беззаперечно стверджувати, що Боржником здійснювалось задоволення вимог "ВТОРМЕТЕКСПОРТ", які виникли 01.04.2022, тобто до відкриття провадження у справі про банкрутство (15.02.2023) - тобто погашення конкурсних вимог у процедурі розпорядження майном.
15. Посилаючись на ст. 41 КУзПБ позивач доводив, що вчинені Боржником дії щодо перерахування грошових коштів за період з 16.02.2023 по 22.05.2023 на користь Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ слід кваліфікувати саме як "Виконання Боржником майнових зобов`язання раніше встановленого строку", що в свою чергу є майновою дією, вчиненою боржником після відкриття провадження у справі про банкрутство" та є порушенням принципу конкурсного імунітету, як інструмента гарантування прав кожного із сукупності кредиторів, що підлягає спростуванню в судовому порядку за заявою арбітражного керуючого на підставі п. 1 ч. 1 ст. 42 Кодексу.
16. Позивач вказував, що він направив на адресу Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ відповідний лист - вимогу вих. № 56 від 17.05.2023 про невідкладне повернення помилково перерахованих коштів на загальну суму 41 392 000 гривень, але така вимога не була виконана, у зв`язку з чим, останнім було подано позов до суду. Отже з урахуванням перебування на розгляді суду справи № 914/466/23 (914/3180/24) мають місце невиконані грошові зобов`язання Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ у розмірі 41 392 000 грн. 
17. Позивач посилається на те, що розпорядником майна було встановлено, що на момент звернення до Господарського суду Львівської області з позовною заявою до Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ про спростування майнової дії Боржника та стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, останнім було здійснено дії на відчуження основних майнових активів Відповідачу 2 (укладено оскаржуваний договір - Договір купівлі-продажу, посвідчений 28.08.2024), що вже може призвести до унеможливлення в подальшому виконання рішення суду про стягнення грошових коштів з Відповідача 1.
18. Таким чином, на думку позивача, факт звернення до Господарського суду Львівської області розпорядника майна Боржника до Відповідача 1 в рамках справи про банкрутство №914/466/23 з окремою позовною заявою про оскарження майнових дій та стягнення безпідставно отриманих коштів та майбутні результати розгляду даної справи безпосередньо впливають на інтереси всіх кредиторів по справі, оскільки будуть мати вплив на обсяги майна ліквідаційної маси підприємства Боржника, за рахунок якого в тому числі будуть погашатися вимоги всіх кредиторів.
19. На переконання позивача, оспорюваний договір купівлі-продажу було укладено Відповідачем 1 з метою уникнення в майбутньому звернення стягнення на майно, враховуючи існуючу заборгованість у розмірі 41 392 000 грн перед позивачем. 
20. Позивач також вказував про пов`язаність продавця та покупця за спірним договором. Зазначав, що ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" (покупець) є досить молодим підприємством, оскільки було засновано 15.03.2024 зі статутним капіталом у 10 000 грн та першочергово мало назву ТОВ "БЛІКС ГРУП", яке було зареєстровано за адресою: Україна, 65012, Одеська обл., місто Одеса, Куликове поле, будинок 1. Одноособовим засновником та директором даного підприємства був ОСОБА_1 26.04.2024 відбувається зміна власника та директора даного підприємства на ОСОБА_2 зі збереженням розміру статутного капіталу підприємства на рівні 10 000 грн, але зі зміною назви підприємства на ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" і одразу адресою реєстрації на 65012, Україна, Одеська обл., місто Одеса, вулиця Головатого Отамана, будинок, 67/69, приміщення 23 (саме адреса нерухомого майна, яке в подальшому стало предметом договору купівлі-продажу).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
21. 09.04.2025 рішенням Господарського суду Одеської області у справі № 916/305/25 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
22. Рішення мотивоване тим, що позивач не обґрунтував обставин, які необхідні для визнання спірного договору як фраудаторного. При цьому, суд виходив з того, що:
- позивачем не доведено існування зобов`язання відповідача-1 щодо сплати позивачу 41 392 000 грн станом на час укладення спірного договору купівлі-продажу- 28.08.2024;
- відсутнє рішення суду у справі №914/466/23 (914/3180/24), яке б набрало законної сили;
- майно перебуває в іпотеці у ПАТ "МТБ БАНК", яке відповідно до ст. 3 Закону України "Про іпотеку" має право задовольнити забезпечені вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки;
- відповідач-2 сплатив відповідачу-1 повністю вартість придбаної ним нерухомості і не доведено пов`язаність цих осіб.
23. Також суд першої інстанції не встановив ознак фіктивності договору купівлі-продажу від 28.08.2024, оскільки покупець сплатив вартість придбаного нерухомого майна і зареєстрував своє право власності на придбане майно, тобто договір виконаний сторонами і майно за ним передано від продавця до покупця та дійшов висновку, що позивач не довів порушення його прав та інтересів.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
24. 17.02.2026 постановою Південно-західного апеляційного господарського (повний текст постанови складено 19.02.2026) апеляційну скаргу ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" - задоволено. 

Рішення Господарського суду Одеської області від 09.04.2025 у справі № 916/305/25- скасовано та прийнято нове рішення. 

Позов задоволено. 

Визнано недійсним договір купівлі-продажу, посвідчений 28.08.2024 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О. Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 2145.

Cкасовано державну реєстрацію права власності ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" (код ЄДРПОУ 45416531) на нежитлові будівлі за адресою: Одеська обл., місто Одеса, вулиця Головатого отамана, будинок 67/69, загальною площею 1 679,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 25513151101, Номер запису (відомостей) про речове право: 56446653 від 28.08.2024.

Стягнуто з Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ на користь ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" 2 422,40 грн. судового збору та 1 484,40 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Стягнуто з ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" на користь ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" 2 422,40 грн. судового збору та 1 484,40 грн. витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги. 
25. Постанова обґрунтована тим, що Підприємством "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ було здійснено дії на відчуження основних майнових активів під час вже існування вимоги про повернення безпідставно отриманих коштів з метою недопущення звернення стягнення на майно, чим порушуються майнові інтереси позивача. Такі дії, на переконання апеляційного суду, не можна визнати добросовісними у розумінні п. 6 ч. 1 та ч. 3 ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), оскільки Відповідач 1 діяв очевидно недобросовісно та зловживав правами.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ У СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ
А. Доводи касаційної скарги Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ
26. 05.03.2026 (через підсистему "Електронний суд") Підприємством "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 та залишити в силі рішення Господарського суду Одеської області від 09.04.2025 у справі № 916/305/25.
27. Підставою касаційного оскарження Підприємство "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" зазначає п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України та доводить, що оскаржувана постанова ухвалена з порушенням ст. 3, 11, 13, 203, 204, 234, 509 ЦК України, п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України, ст. 3 Закону України "Про іпотеку" в поєднанні із ст. 203, 215, 217 ЦК України, 4 ГПК України за відсутності висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах. 
28. Скаржник зазначає, що рішення Господарського суду Львівської області від 04.09.2025 та постанова Західного апеляційного господарського суду від 17.12.2025 у справі №914/466/23 (914/3180/24), які покладено судом апеляційної інстанції в основу оскаржуваної постанови, були прийняті на стадії апеляційного розгляду справи № 916/305/25.
29. Скаржник вважає, що зобов`язання із повернення коштів у Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ виникло лише 17.12.2025. Наполягає, що саме з моменту винесення рішення суду з`явилось зобов`язання Відповідача-1 перед кредитором - Позивачем (згідно зі ст. 11 ЦК України). Однак, оспорюваний правочин з відчуження майна вчинено ще 28.08.2024 і не боржником, а на момент його вчинення Підприємство "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ не мало жодних заборгованостей перед ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ". Таким чином, за твердженням скаржника, оскаржувана постанова ухвалена з порушенням ст. 3, 11, 13, 203, 204, 234, 509 ЦК України та за відсутності висновку Верховного Суду стосовно того, чи можна визнати фраудаторним договір, якщо на момент його вчинення зобов`язання ще не виникло.
30. Підприємство "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ доводить, що аналізуючи покупця, суд апеляційної інстанції описує позицію позивача нібито про неможливість оплатити покупку ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД", однак жодних власних висновків не робить. При цьому, вказує, що суд не встановив пов`язаності юридичних осіб між собою; суд не встановив, чи стало Підприємство "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ неплатоспроможним чи наявне інше майно, за рахунок якого останнє може відповідати за своїми зобов`язаннями перед Позивачем. Отримання оплати за продане нерухоме майно у розмірі ринкової ціни свідчить про те, що Підприємство "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ отримало обігові кошти у розмірі, еквівалентному вартості нерухомого майна, отже майнові активи підприємства не зменшились від вчинення правочину. На переконання скаржника, суд апеляційної інстанції оцінив лише один критерій фраудаторності правочину - момент його вчинення та не застосував п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України за відсутності висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах. 
31. Щодо тверджень про порушення апеляційним судом ст. 3 Закону України "Про іпотеку" скаржник вказує, що суд апеляційної інстанції не врахував та не надав оцінки рішенню першої інстанції в тій частині, що відчужене майно не може бути джерелом погашення заборгованості перед позивачем. Продане майно з 2019 року знаходиться в іпотеці ПАТ "МТБ Банк", яке надало згоду на його продаж та має право задовольнити забезпечені вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. 
32. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанції не застосував ст. 4 ГПК України, а позивач не довів наявність порушеного права на момент звернення із позовом до суду, оскільки зобов`язання виникло лише 17.12.2025 із винесенням рішення у справі про банкрутство та не довів, яке право має на відчужене нерухоме майно, зважаючи на наявність обтяження його іпотекою та яким чином буде відновлено його право, з урахуванням наявності іпотеки ПАТ "МТБ БАНК". Таким чином, на переконання скаржника, відсутній висновок Верховного Суду щодо можливості визнання договору фраудаторним за позовом особи, яка не має права на задоволення вимог за рахунок проданого майна, через його обтяження іпотекою.

Б. Доводи касаційної скарги ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД"
33. 10.03.2026 (через підсистему "Електронний суд") ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 та залишити в силі рішення Господарського суду Одеської області від 09.04.2025 у справі №916/305/25.
34. Підставами касаційного оскарження ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" зазначає п. 1, 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України.
35. Обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, визначену п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, скаржник доводить, що суд апеляційної інстанції застосував:

- ст. 123, 163, 164, 174 ГПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" без врахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №916/368/18. Скаржник наголошує на неможливості задоволення вимоги щодо застосування правових наслідків недійсності правочину, без сплати судового збору як за вимогу майнового характеру, а суд апеляційної інстанції не перевірив дотримання судом першої інстанцій вимог щодо визначення розміру та сплати судового збору за подання позовної заяви;

- ст. 16, 216 ЦК України без врахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2024 у справі №918/1043/21, від 09.02.2022 у справі №910/6939/20, від 02.02.2021 у справі №925/642/19. Скаржник вважає, що обраний спосіб захисту порушених прав ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" є неналежним (не ефективний) та порушує законні права та інтереси ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД", оскільки питання про повернення ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" сплачених коштів за нерухоме майно не вирішене судом, адже окрема вимога не була заявлена ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ";

- ст. 15, 215 ЦК України без врахування правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 19.02.2021 у справі №904/2979/20; постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 387/515/18, постановах Верховного Суду від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17, від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 29.08.2023 у справі №910/5958/20. При цьому скаржник наголошує на неможливості визнання недійсним договору купівлі-продажу та застосування наслідків недійсності правочину за позовом заінтересованої особи, яка не довела належними та допустимими доказами факт порушення договором купівлі продажу її цивільного права та інтересів, зокрема суд апеляційної інстанції не дослідив питання отримання Відповідачем 1 коштів за спірним договором та наявності/відсутності інших активів, за рахунок яких Відповідач 1 міг погасити заборгованість перед позивачем. 
- п. 6 ст. 3, ч. 3 ст. 13, ст. 204 ЦК України без врахування правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 02.05.2023 у справі №904/648/22, від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19). Скаржник стверджує про відсутність критеріїв фраудаторності спірного правочину, з огляду на відсутність обов`язку Відповідача 1 з повернення грошових коштів на користь позивача на момент укладення договору, виконання договору в частині передання товару та його оплати; відсутність пов`язаності покупця та продавця, реєстрація компанії покупця у 2024 році та розмір статутного капіталу у 10 000 грн не можуть свідчити про фраудаторність договору купівлі-продажу. 
36. Щодо п. 3 ч. 2 ст. 287 ГПК України скаржник стверджує про відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, а саме застосуванням положень ч. 2 ст. 530 ЦК України, ст. 42 КУзПБ та ст. 241 ГПК України щодо встановлення моменту настання у особи обов`язку з повернення коштів у разі розгляду судом спору про спростування майнових дій. На переконання скаржника, обов`язок Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ з повернення грошових коштів виник виключно після спростування майнових дій, вчинених ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" за рішенням Господарського суду Львівської області від 04.09.2025 у справі №914/466/23 (914/3180/24), яке набрало чинності 17.12.2025, а тому спірний договір укладено в період, коли у позивача не було прав вимоги до Відповідача 1. 

В. Доводи касаційної скарги ПАТ "МТБ БАНК"
37. 11.03.2026 (через підсистему "Електронний суд") ПАТ "МТБ БАНК" подано до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 у справі № 916/305/25, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, визначених п. 6, 8, ч. 1, ст. 310 ГПК України, у зв`язку із тим, що судове рішення ухвалено з порушенням правил територіальної юрисдикції та тим, що суд прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
38. Банк доводить, що суд апеляційної інстанції вирішив питання про права та інтереси ПАТ "МТБ БАНК" як іпотекодержателя майна, яке предметом спірного договору купівлі-продажу. Так, Банк вказує, що нежитлові будівлі, які є предметом позову, були передані ПАТ "МТБ БАНК" в забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору № К15906/2024 від 26.11.2024 та по кредитному договору № К16500/2025 від 04.02.2025, укладеними з ТОВ "ПРІСТА ОЙЛ-УКРАЇНА" відповідно до Іпотечного договору, посвідченого 04.02.2025 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімоновою О. Ю. за реєстровим номером 250, укладеного між Банком та ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД".
39. Банк стверджує, що спірний оплатний договір купівлі-продажу не може бути визнаний таким, що вчинений на шкоду кредитору, оскільки не відповідає критеріям правочину як фраудаторного та не був вчинений, під час вже існування вимоги про повернення безпідставно отриманих коштів, а матеріалами справи підтверджується, що Відповідач-2 сплатив Відповідачу-1 повністю вартість придбаної ним нерухомості за спірним договором купівлі-продажу, що також є підставою для відмові у задоволенні позову.
40. Крім того, скаржник посилається на положення ст. 3, 12, 20 ГПК України, ст. 7, 62 КУзПБ та вважає, що цей спір мав розглядатися в межах справи про банкрутство позивача, оскільки за змістом позовних вимог, позов подається з метою захисту майнових інтересів всіх кредиторів у справі про банкрутство позивача та в разі їх задоволення на спірне майно буде звернуто стягнення на користь позивача, що призведе до зміни (збільшення) складу ліквідаційної маси останнього.

Б. Доводи, викладені у відзиві на касаційну скаргу
41. 27.04.2026 позивачем подано відзив, в якому він просить закрити касаційне провадження за касаційною скаргою Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ на підставі п. 5 ч.1 ст. 298 ГПК України у разі встановлення підстав для цього, відмовити у задоволенні касаційної скарги Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ та залишити постанову суду апеляційної інстанції без змін. Позивач заперечує проти доводів касаційної скарги, вважає їх безпідставними та стверджує, що суд апеляційної інстанції не застосовував положення норм права, на які посилається скаржник, стверджуючи про відсутність правових висновків Верховного Суду щодо питання застосування цих норм права у подібних правовідносинах; відповідачами по справі не було належним чином підтверджено здійснення розрахунку за придбане нерухоме майно; посилання відповідача на обтяження майна іпотекою не впливає на критерії визнання правочину фраудаторним; доводи касаційної скарги є незгодою із ухваленим судовим рішенням; судом апеляційної інстанцій повно та всебічно досліджено всі обставини справи та ухвалено законне рішення у відповідності з нормами матеріального та процесуального права.
42. У відзиві на касаційну скаргу ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" позивач просить закрити касаційне провадження на підставі п. 5 ч.1 ст. 298 ГПК України у разі встановлення Верховним Судом достатніх правових підстав для цього; відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити без змін оскаржувану постанову. Позивач також наголошує, що апеляційним судом не застосовувались положення ч. 2 ст. 530 ЦК України, ст. 42 КУзПБ та ст. 241 ГПК України на які посилається скаржник. Щодо підстави касаційного оскарження передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 287 ГПК України, позивач вважає, що скаржник посилається на нерелевантну судову практику, а доводи скаржника є необґрунтованими. Вказує, що судом апеляційної інстанції вірно застосовано норми п. 6 ст. 3 та ч. 3 ст. 13 ЦК України при вирішенні питання про недійсність оспорюваного договору купівлі-продажу. 
43. Також позивачем подано відзив на касаційну скаргу ПАТ "МТБ Банк", в якому він просить закрити касаційне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 296 ГПК України; відмовити в задоволенні касаційної скарги та залишити постанову апеляційного господарського суду без змін. Доводить, що судами попередніх інстанцій не було порушено право ПАТ "МТБ БАНК" як іпотекодержателя та суд апеляційної інстанції не вирішував питання про права та інтереси ПАТ "МТБ БАНК", це не було предметом позову. Доводи скаржника позивач вважає хибними, а висновки апеляційного господарського суду - правильними. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
А. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій
44. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що згідно зі статтею 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 310, частиною другою статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.
45. Щодо касаційної скарги ПАТ "МТБ Банк" Верховний Суд зазначає таке.
46. ПАТ "МТБ Банк" не є учасником цієї справи, проте стверджує, що оскаржуваною постановою суду апеляційної інстанції вирішено питання про права та інтереси Банку як іпотекодержателя майна, яке є предметом оспорюваного договору купівлі-продажу від 28.08.2024.
47. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 310 ГПК України, який визначений Банком як підстава касаційного оскарження, судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо суд прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі.
48. Колегія суддів звертається до висновків, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21, висновки якої підлягають врахуванню відповідно до вимог ч. 4 ст. 300 ГПК України.
49. Так, Велика Палата у вказаній постанові дійшла наступних висновків.
50. На відміну від законодавства, яке діє omnes (щодо всіх, тобто з дією на невизначене коло суб`єктів), судове рішення у приватноправовому спорі, як правило, діє partes (тобто з правовими наслідками тільки для сторін у справі). Судове рішення, ухвалене у справі, за жодних обставин не може бути протиставлене особі, яка не брала участі в цій справі. Зокрема, судове рішення про задоволення позову стосується особи, щодо якої ухвалено це рішення, і не визначає права чи обов`язки інших осіб.
51. Процесуальний закон розмежовує випадки, коли "рішення суду може вплинути на права та обов`язки" особи (коли в результаті ухвалення судового рішення сторона може набути право стосовно цієї особи або ця особа може пред`явити вимоги до сторони) (частина друга статті 50, пункт 1 частини першої статті 267 ГПК України) і коли має місце "рішення суду про права, інтереси та (або) обов`язки особи" (пункт 4 частини третьої статті 277, частина четверта статті 287, пункт 3 частини першої статті 296, пункт 8 частини 1 статті 310 ГПК України). Відповідаючи на питання про те, що є рішенням суду про права, інтереси та (або) обов`язки особи, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що висновки суду про права, інтереси та (або) обов`язки особи можуть міститись в мотивувальній та резолютивній частині рішення. Ці висновки мають різне значення. Процесуальний закон містить норми, які забезпечують, аби судове рішення, ухвалене у справі, не було протиставлене особі, яка не брала участі в цій справі.
52. Щодо висновків суду про права, інтереси та (або) обов`язки особи у мотивувальній частині рішення Велика Палата зазначила, що мотивувальна частина містить мотиви рішення суду - відповіді на питання факту (висновки про встановлені обставини, які мають значення для вирішення справи) і питання права (юридична кваліфікація цих обставин, висновки про наслідки, з якими право пов`язує встановлені обставини). Процесуальний закон не допускає, аби ці висновки були протиставлені особі, яка не брала участь у розгляді справи.
53. За положеннями статті 75 ГПК України висновки суду про встановлені обставини не мають зобов`язуючого (преюдиціального) значення для особи, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини встановлені, а правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, взагалі не є обов`язковою для господарського суду.
54. Отже, будь-які висновки про права, інтереси та (або) обов`язки особи у рішенні суду, яким вирішується приватноправовий спір, з огляду на норми статті 75 ГПК України не мають для особи, яка не брала участь у розгляді справи, зобов`язуючого значення, тобто не є рішенням про права, інтереси та (або) обов`язки цієї особи.
55. При цьому Велика Палата Верховного Суду зауважує, що неприпустимим є втручання особи в остаточне рішення суду з тих лише підстав, що вона вважає помилковими викладені у мотивувальній частині цього рішення судження, які не мають стосовно неї обов`язкової сили.
56. Щодо висновків суду про права, інтереси та (або) обов`язки особи у резолютивній частині рішення, Велика Палата Верховного Суду у справі № 922/5241/21 вказала, що резолютивна частина рішення містить присуд, який в силу обов`язковості судового рішення як конституційної засади судочинства (пункт 9 частини другої статті 129, стаття 129-1 Конституції України) є обов`язковим до виконання.
57. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (частина друга статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").
58. Закон не встановлює механізму, який виключав би особу, яка не брала участь у справі, з-під дії судового рішення, якщо таке містить присуд про її права, інтереси та (або) обов`язки (стягує з неї кошти, зобов`язує її вчинити певні дії або утриматись від них, змінює чи припиняє правовідносини з її участю, визнає недійсним або скасовує документ, який посвідчує право особи, тощо).
59. Однак процесуальний закон встановлює право на перегляд справи та оскарження судового рішення для особи, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки (частина перша статті 17 ГПК України).
60. При цьому подання апеляційної скарги особою, не залученою до участі в справі, якщо суд ухвалив рішення про її права, інтереси та (або) обов`язки становить виняток із правила, за яким незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного судового рішення (пункт 1 частини другої статті 261 ГПК України). Такий же підхід застосовано і для касаційного оскарження (пункт 1 частини четвертої статті 293 ГПК України).
61. Тобто законодавець визнав очевидно виправданим втручання в остаточне рішення суду для його перегляду з метою не допустити спрямування обов`язкової сили рішення суду на особу, яка не була залучена до участі у справі.
62. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що у такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а і їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків (пункт 108 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2024 у справі № 916/4093/21). Аналогічний висновок, викладеній у постанові об`єднаної палати КГС ВС від 21.02.2019 у справі № 908/1141/15-г.
63. Окрім того, що особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, має право на перегляд справи та оскарження судового рішення, і для забезпечення цього права процесуальний закон також встановлює виняток з правила, спрямованого на забезпечення остаточності судового рішення, процесуальний закон надає також суду повноваження, які спрямовані на усунення цього порушення і які суд здійснює ex officio.
64. Саме з огляду на публічну вагу цієї складової гарантії справедливого суду, яка полягає у тому, що суд не може вирішувати питання про права, інтереси або обов`язки особи, не залучивши її, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що повноваження скасувати судове рішення з направленням справи на новий розгляд, якщо суд нижчої інстанції прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 8 частини першої статті 310 ГПК України), суд касаційної інстанції здійснює незалежно від вимог та доводів касаційної скарги, а також незалежно від того, чи з касаційною скаргою звернулась особа, про права, інтереси та (або) обов`язки якої суд нижчої інстанції ухвалив рішення.
65. Ухвалення судом рішення про права, інтереси та (або) обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі становить такий дефект правосуддя, виправлення якого суд вищої інстанції не може поставити в залежність від того, чи скаржиться на нього особа.
66. Велика Палата знову підкреслює, що такий підхід до тлумачення підстави для скасування судового рішення як такої, яку суд касаційної інстанції застосовує ex officio, виправданий аби не допустити спрямування обов`язкового до виконання присуду рішення суду, який міститься в його резолютивній частині, проти особи, яка не була залучена до справи.
67. Отже, Велика Палата Верховного Суду доходить висновку, що повноваження скасувати судове рішення з направленням справи на новий розгляд, якщо суд нижчої інстанції прийняв рішення про права, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (пункт 8 частини першої статті 310 ГПК України), суд касаційної інстанції здійснює незалежно від вимог та доводів касаційної скарги, а також незалежно від того, чи звернулась з касаційною скаргою особа, про права, інтереси та (або) обов`язки якої суд нижчої інстанції ухвалив рішення.
68. При цьому Велика Палата Верховного Суд у наведеній постанові від 04.03.2026 у справі № 922/5241/21 зазначила таке: "скаржник стверджує, що права ОСОБА_2, який не брав участі у справі, були порушені судом апеляційної інстанції, оскільки в оскарженій постанові суд надав оцінку його діям як покупця спірного майна без його безпосередньої участі у справі. На думку скаржника, апеляційний суд ухвалив рішення про права та інтереси незалученої до участі у справі особи, у тому числі право на звернення до суду з зустрічним позовом з вимогами щодо реституції. Велика Палата Верховного Суду з огляду на свої викладені висновки про тлумачення п. 8 ч. 1 ст. 310 ГПК України звертає увагу на те, що оскаржена постанова апеляційного суду у мотивувальній частині містить висновки про правову кваліфікацію дій ОСОБА_2 , що не є рішенням про його права, інтереси або обов`язки".
69. ПАТ "МТБ Банк" в касаційній скарзі стверджує, що Банк є іпотекодержателем нерухомого майна, яке є предметом спірного договору купівлі-продажу від 28.08.2024, та яке було передане йому в іпотеку ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" на підставі договору іпотеки від 04.02.2025 з метою забезпечення кредитних зобов`язань ТОВ "ПРІСТА-ОЙЛ Україна". Наведені обставини, на переконання скаржника, свідчать про те, що оскаржувана постанова прийнята про права та інтереси Банку, який не був залучений до участі у справі.
70. Зважаючи на вищевикладені висновки Великої Палати Верховного Суду щодо застосування п. 8 ч. 1 ст. 310 ГПК України, колегія суддів доходить висновку, що твердження Банку про вирішення постановою апеляційного суду питання про його права та інтереси, з огляду на наявність іпотечних відносин між ним та ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД", які до того ж не є предметом цього спору у цій справі, є помилковими. Суд зауважує, що Банк не є стороною спірного договору купівлі-продажу, постанова суду апеляційної інстанції (зокрема її резолютивна частина) не містить для Банку обов`язкового до виконання присуду, а зазначення в мотивувальній частині постанови, що в оспорюваному договорі купівлі-продажу вказано, що "покупець попереджений про те, що майно перебуває в іпотеці у ПАТ"МТБ БАНК", який надав згоду на продаж листом від 13.08.2024 № 00/3948-0/03" також не свідчить про те, що судом апеляційної інстанції ухвалювалось рішення про права, інтереси або обов`язки Банку. 
71. Відтак Верховний Суд встановив, що судом апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові не вирішувалося питання про права, інтереси та (або) обов`язки ПАТ"МТБ БАНК".
72. Суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося
73. З огляду на викладене, касаційне провадження за касаційною скаргою ПАТ "МТБ Банк" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 підлягає закриттю. З огляду на таке, Верховний Суд не надає оцінки іншим доводам Банку що, стосуються суті спору. 
74. Щодо касаційних скарг ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" та Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ колегія суддів зазначає таке. 
75. Предметом спору у цій справі є визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між відповідачами за позовом ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ", яке не є стороною спірного правочину. Підставою позову позивач зазначав ст. 3, 13, 203, 215 ЦК України та доводив, що оспорюваний договір має ознаки фраудаторного правочину та укладений з метою уникнення в майбутньому звернення стягнення на майно, враховуючи наявну заборгованість Відповідача 1 перед позивачем у розмірі 41 млн грн. 
76. Як встановлено судами попередніх інстанцій, 28.08.2024 на підставі договору купівлі-продажу Підприємство "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ продало ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" нерухоме майно загальною площею 1679,9 кв м за ціною 28 988 400 грн. 
77. Дослідивши обставини, які передували укладенню оспорюваного договору купівлі-продажу, судом апеляційної інстанції було з`ясовано, що позивач звернувся до суду із позовом до Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ про спростування майнових дій боржника та стягнення безпідставно отриманих коштів з тих підстав, що розпорядником майна було виявлено, що за період з 16.02.2023 по 22.05.2023 боржником, в порушення мораторію на задоволення вимог кредиторів, було перераховано грошові кошти в сумі 41 392 000 грн на користь Підприємство "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ (справа № 914/466/23 (914/3180/25)). 17.05.2023 керівник боржника ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" В. Марченко скерував директору Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ Трунову Г. А. лист №56 з проханням невідкладно повернути перераховані кошти на загальну суму 41 392 000 грн як такі, що перераховані помилково, тому, що вони фактично погашають конкурсні кредиторські вимоги Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ, які були заявлені у справі про банкрутство ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ". В подальшому, судовими рішеннями у справі № 914/466/23 (914/3180/25) було спростовано майнову дію боржника ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" та стягнуто кошти в сумі 41 392 000 грн на користь позивача. 
78. Судом апеляційної інстанції також було враховано встановлені в межах справи № 914/466/23 та № 914/466/23 (914/3180/25) обставини, зокрема, щодо того, що:
- керівник ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" Марченко В. Г. перешкоджав виконанню повноважень розпорядника майна, не вживав заходів щодо забезпечення збереження майна боржника та вчиняв дії, що порушують права та законні інтереси боржника або кредиторів, що мало наслідком припинення повноважень керівника та покладення виконання його обов`язків на розпорядника майна;
- вчинення Підприємством "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ дій щодо надіслання листа ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" з проханням про зарахування коштів, що були сплачені на виконання зобов`язань по договору комісії від 01.01.2016 як повернення помилково перерахованих, надіслання листів банківським установам про зміну призначення платежу на "Повернення помилково перерахованих коштів, Без ПДВ", а також вчинення ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" та Підприємством "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ дій щодо підписання акту звірки взаєморозрахунків за період 15.02.2023- 25.05.2023 свідчить про спланованість неправомірних дій ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ" та Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ, як пов`язаних осіб, з метою унеможливлення повернення безпідставно одержаних коштів до ліквідаційної маси та, відповідно, унеможливлення використання таких для задоволення вимог інших кредиторів ТОВ "ОЛІМПЕКС КУПЕ ІНТЕРНЕЙШНЛ".
79. Крім того, апеляційним господарським судом було враховано доводи позивача щодо заснування підприємства покупця за спірним правочином від 28.08.2024 (ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД"), а саме - щодо створення його 15.03.2024 зі статутним капіталом у 10 000 грн та реєстрації за адресою місцезнаходження спірного майна до дати укладення договору купівлі-продажу. 
80. З огляду на наведене, суд апеляційної інстанції виснував, що Підприємство "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ, будучи обізнаним про наявність вимоги позивача про повернення безпідставно отриманих коштів у сумі більше 41 млн грн здійснив дії з відчуження основних майнових активів.
81. Відповідно до статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
82. Здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частини перша, друга статті 5 ГПК України).
83. За частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
84. Визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів за статтею 16 ЦК України
85. У постанові від 04.02.2026 у справі № 910/6654/24 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у своїй практиці допускає кваліфікацію правочину як фраудаторного, зокрема, як такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та зловживаючи правом (статті 3, 13 ЦК України) і така практика є усталеною.
86. Так, однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
87. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України).
88. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).
89. Рішенням Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України.
У цьому Рішенні вказано: "Оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука "а також зловживання правом в інших формах", що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку.
Здійснюючи право власності, зокрема шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними.
У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)".
90. Приватноправовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили.
91. Зловживання правом і використання приватноправового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що:
- особа (особи) "використала / використали право на зло";
- наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки є певним станом, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів / умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах із цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувати);
- враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин).
92. Правочин, що вчиняється з метою завдати шкоди кредитору і який досягає цієї мети, є фраудаторним.
93. Правочин не має вчинятись з метою заподіяти зло (тобто здійснити зловживання правом) і втілювати цей намір.
94. Такий правочин має кваліфікуватись судами як фраудаторний та, за наявності відповідної позовної вимоги, має бути визнаний недійсним.
95. Проте у силу гнучкості та різноманіття цивільних правовідносин вичерпний та закритий перелік обставин, за яких той чи інший правочин слід вважати фраудаторним, відсутній.
96. Наведені вище висновки викладені в постанові Великої Палати верховного Суду від 04.02.2026 у справі № 910/6654/24 і колегія суддів враховує їх у цій справі. 
97. У постанові від 07.09.2022 у справі № 910/16579/20 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині - це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору. У ЦК України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.
98. У постанові від 04.02.2026 у справі № 910/6654/24 Велика Палата дійшла висновку, що нормативна підстава для кваліфікації правочину як фраудаторного і визнання його недійсним за статтями 3, 13 ЦК України (всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом) є достатньою та, при цьому, наголосила, що оспорити такий правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була його стороною. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою своїх прав.
99. Враховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про правильне застосування судом апеляційної інстанції п. 6 ч. 3, ч. 3 ст. 13 ЦК України та визнання недійсним договору оспорюваного у цій справі купівлі-продажу як фраудаторного правочину, оскільки вчинені відповідачем дії не є недобросовісними та свідчать про зловживанням правом, оскільки направлені на недопущення звернення стягнення на майно боржника та порушують майнові інтереси позивача. 
100. Підприємство "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ та ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП" в касаційних скаргах наполягають на тому, що обов`язок повернення безпідставно отриманих коштів позивачу у Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ виник лише 17.12.2025, коли набрало законної сили рішення суду у справі № 914/466/23(914/3180/24). Тобто на момент вчинення спірного правочину від 28.08.2024 у позивача не було прав вимоги до Відповідача 1. 
101. Верховний Суд вважає необґрунтованими такі доводи касаційних скарг з огляду на таке.
102. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.02.2024 у справі № 910/3831/22 зазначила, що зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно.
103. У зазначеній постанові Велика Палата також вказала, що норма частини другої статті 530 ЦК України регулює відносини, коли у боржника існує обов`язок, але строк його виконання не встановлений, тоді такий обов`язок боржник має виконати у семиденний строк від дня пред`явлення кредитором йому вимоги. Ця норма зазвичай застосовується у договірних відносинах, коли сторони в договорі встановлюють певний обов`язок, але не визначають строк його виконання. У такому випадку кредитор, направляючи вимогу боржнику, повідомляє про готовність прийняти виконання від боржника. Проте у статті 1212 ЦК України врегульовані недоговірні відносини, коли особа набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно). З моменту безпідставного набуття такого майна або з моменту, коли підстава його набуття відпала, утримання особою такого майна є неправомірним. Тому зобов`язання з повернення потерпілому такого майна особа повинна виконати відразу після його безпідставного набуття або відпадіння підстави набуття цього майна. Норма частини другої статті 530 ЦК України до недоговірних зобов`язань з повернення безпідставно набутого майна згідно зі статтею 1212 ЦК України не застосовується.
104. З огляду на викладене, безпідставними є доводи скаржників про виникнення обов`язку Відповідача 1 саме з рішення суду про спростування майнових дій боржника та стягнення безпідставно отриманих коштів, а тому правильним є висновок суду апеляційної інстанції, що спірний правочин з відчуження Відповідачем 1 на користь Відповідача 2 майна було вчинено під час вже існування вимоги про повернення безпідставно отриманих коштів.
105. Колегія суддів також зауважує, що в постанові від 04.02.2026 у справі № 910/6654/24 Велика Палата вказала, що для застосування конструкції фраудаторного правочину важливо, щоб кредитору належало суб`єктивне цивільне право (зокрема, право вимоги). Верховний Суд неодноразово аналізував поняття фраудаторного правочину, тобто правочину, який вчиняється на шкоду кредитору для уникнення чи унеможливлення, зокрема, сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили, чи виконавчого напису. Тому для застосування вказаного поняття необов`язково щоб існувало судове рішення про стягнення, зокрема, боргу чи був розпочатий судовий процес про стягнення боргу. Необхідно, щоб той чи інший правочин вчинявся на шкоду кредитору для уникнення чи унеможливлення, зокрема, сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) чи зменшення обсягу майна боржника (див. постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 13 березня 2025 року у справі № 159/5846/23, від 30 липня 2025 року у справі № 766/2529/24).
106. У зв`язку з наведеним, Верховний Суд відхиляє доводи Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ про неправильне застосування судом апеляційної інстанції ст. 3, 11, 13, 203, 204, 234, 509 ЦК України, ст. 4 ГПК України та доводи ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" про неправильне застосування апеляційним господарським судом ч. 2 ст. 530 ЦК України, ст. 42 КУзПБ та ст. 241 ГПК України та не вбачає підстав для формування висновку Верховного Суду застосування вказаних скаржниками норм права з наведених ними підстав. 
107. Колегія суддів також відхиляє твердження Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ про незастосування апеляційним господарським судом пункту 5 частини третьої статті 162 ГПК України, який покладає на позивача обов`язок у позовній заяві викласти обставини, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують вказані обставини, а також вказати правові підстави позову. Судом апеляційної інстанції в повній і достатній мірі було досліджено наведені позивачем підстави позову та подані докази, а посилання скаржника на процесуальну норму, яка встановлює вимоги до позовної заяви не спростовує висновків суду щодо фраудаторного характеру спірного договору. Водночас скаржником не обґрунтовано в чому полягає порушення апеляційним судом вказаної норми, а доводи скаржника зводяться до незгоди із прийнятим рішенням. 
108. Посилання Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ та ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП" щодо того, що суд апеляційної інстанції не дослідив питання оплати за спірним договором та наявності інших активів у Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ колегія суддів не бере до уваги, оскільки такі аргументи спрямовані на спонукання суду до переоцінки доказів у справі та встановлення обставин, що виходить за межі компетенції суду касаційної інстанції. 
109. Також Верховний Суд вважає безпідставними посилання Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ на ст. 3 Закону України "Про іпотеку" та твердження, що спірне майно не може бути джерелом погашення заборгованості перед позивачем, оскільки у цьому випадку обтяження майна, яке було предметом спірного договору купівлі-продажу іпотекою не впливає на його кваліфікацію як фраудаторного та підстави для визнання його недійсним. Положення ст. 3 Закону України "Про іпотеку" не підлягають застосуванню у цій справі, а тому колегія суддів відхиляє твердження скаржника про необхідність формування висновку Верховного Суду з наведених скаржником підстав. 
110. Щодо доводів ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" в касаційній скарзі про те, що апеляційним судом застосовано п. 6 ч. 3 ЦК України, ч. 3 ст. 13 ЦК України, ст. 204 ЦК України без врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 02.05.2023 у справі №904/648/22, від 24.11.2021 у справі № 905/2030/19 (905/2445/19) колегія суддів зазначає, що наведені скаржником висновки у зазначених справах, містять загальний характер ознак фраудаторності правочинів, проте висновки, що їх дійшов апеляційний господарський суд їм не суперечать, а скаржником їх не спростовано. 
111. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.12.2024 у справі № 916/379/23 наголосила, що остаточну кваліфікацію певного правочину як фраудаторного повинен здійснювати суд в кожній конкретній справі, виходячи із встановлених обставин.
112. Верховний Суд також зазначає, що доводи ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" щодо неправильного застосування апеляційним судом ст. 15, 215 ЦК України без врахування правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду постанові від 19.02.2021 у справі №904/2979/20, постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 387/515/18, постановах Верховного Суду від 27.01.2020 у справі № 761/26815/17, від 04.12.2019 у справі № 910/15262/18, від 29.08.2023 у справі №910/5958/20, оскільки на думку, скаржника позивачем не було доведено, що спірний договір купівлі-продажу порушує його законні права та інтереси, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції про те, що такі дії відповідача порушують майнові інтереси позивача, адже направлені на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Разом з тим, відмінність результату застосування вказаних положень у наведених судових рішеннях та у цій справі зумовлена неоднаковими фактичними обставинами справ, встановленими судами, за іншими поданими сторонами та оціненими судами доказами, у залежності від яких (обставин і доказів) й прийнято зазначені судові рішення.
113. ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" в касаційній скарзі також доводить неправильне застосування апеляційним судом ст. 16, 216 ЦК України без врахування висновків у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2024 у справі №918/1043/21, від 09.02.2022 у справі №910/6939/20, від 02.02.2021 у справі №925/642/19, оскільки за доводом скаржника, питання про повернення йому коштів за спірним договором не вирішене судом, з огляду на те, що така вимога позивачем не заявлялася. 
114. Колегія суддів зауважує, що у справі № 918/1043/21 розглядався спір про визнання недійсним договору та застосування наслідків його недійсності між сторонами цього договору, у справі №925/642/19 розглядався спір про визнання незаконним та скасування рішення міської ради; у справі №910/6939/20 предметом розгляду були позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Правління Національного банку України, визнання протиправним та скасування рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про скасування результатів аукціону з продажу активів АТ "Дельта Банк", визнання укладеним між позивачем та АТ "Дельта Банк" договору відступлення прав вимоги, що були реалізовані на аукціоні з продажу активів АТ "Дельта Банк", у викладеній у позові редакції. Отже скаржник посилається на висновки Верховного Суду у неподібних цій справі правовідносинах. 
115. Водночас, колегія суддів зауважує, що у постанові від 04.02.2026 у справі № 910/6654/24 Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що "у разі звернення до суду з позовом про визнання недійсним договору його стороною з метою домогтися відновлення власного порушеного права (та/або інтересу), реституція застосовується лише між сторонами такого правочину. У разі звернення з таким позовом третьої особи (не сторони договору) з метою захисту прав та інтересів кредитора вимога про визнання недійсним фраудаторного правочину є належним та ефективним способом захисту…".
116. Зважаючи на викладене, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про обрання позивачем неналежного та неефективного способу захисту своїх порушених прав. 
117. Щодо посилання скаржника ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" на порушення апеляційним судом ст. 123, 163, 164, 174 ГПК України, ст. 4 Закону України "Про судовий збір" без врахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 09.04.2019 у справі №916/368/18, оскільки суд не перевірив дотримання судом першої інстанцій вимог щодо визначення розміру та сплати судового збору за подання позовної заяви, колегія суддів зазначає, що перевірка дотримання порядку та розміру сплати судового збору у цій справі здійснювалося судом першої інстанції під час відкриття провадження у цій справі і такі доводи не наводилися суду апеляційної інстанції учасниками справи. Водночас такі твердження не є підставою для скасування оскаржуваної постанови.
118.  Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Пономарьов проти України" та "Рябих проти Російської Федерації", у справі "Нєлюбін проти Російської Федерації"), повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.
119. З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що доводи, викладені в касаційних скаргах Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ та ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" не підтвердилися та не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, а тому касаційні скарги слід залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін.
120. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть різнитися залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 указаної Конвенції, може бути визначене тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України", заява № 63566/00, пункт 23). 
121. Верховний Суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційних скаргах не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду попередньої інстанції.

Б. Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
122. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення. Суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань (ст. 309 ГПК України). 
123. Враховуючи вищевикладене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 308, ст. 309 Господарського процесуального кодексу України, касаційні скарги Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі ТОВ та ТОВ "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" підлягають залишенню без задоволення, а постанова Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 - залишенню без змін.

В. Розподіл судових витрат
124. У зв`язку з тим, що Суд відмовляє в задоволенні касаційних скарг та залишає без змін раніше ухвалене судове рішення Суд покладає на скаржників витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,

ПОСТАНОВИВ :

1. Касаційне провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства "МТБ БАНК" на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 у справі № 916/305/25 закрити.
2. Касаційні скарги Підприємства "ВТОРМЕТЕКСПОРТ" у формі Товариства з обмеженою відповідальністю та Товариства з обмеженою відповідальністю "РЕАЛ ЕСТЕЙТ ГРУП ЛТД" залишити без задоволення. 
3. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 17.02.2026 у справі № 916/305/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В. Пєсков

Судді К. Огороднік

В. Погребняк